Справа № 560/14583/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

20 травня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Печеного Є.В., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – позивачка) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі – відповідач), у якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 04.03.2025 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 24.04.1998 Славутським МВ УМВС України в Хмельницькій області, з 28.01.2025 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, зарахувавши: до страхового стажу період навчання у технічному училищі № 44 м. Ворошиловград з 01.09.1983 по 27.07.1984; період роботи з 07.08.1984 по 11.11.1995; період роботи з 18.11.1985 по 12.12.1986; період роботи з 23.09.1987 по 01.06.1995; період роботи з 14.09.2001 по 02.10.2001; період отримання пенсії по інвалідності з 27.04.1999 по 01.08.2006; до пільгового стажу за Списком № 2 період роботи з 01.11.1987 по 01.06.1995.
Ухвалою суду від 25.08.2025 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження.
Згідно із позовною заявою, позивачка позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. 
Зазначає, що народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вказує, що 28.01.2025 звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.
На підтвердження права на пенсію позивачка посилається на те, що до заяви подала документи, які підтверджують навчання, трудову діяльність, пільговий характер роботи на шахті, атестацію робочих місць, а також встановлення їй інвалідності.
Позивачка вважає, що період роботи з 01.11.1987 по 01.06.1995 на ДП «Шахта “Слов`яносербська”» ДХК «Луганськвугілля» підлягає зарахуванню до пільгового стажу за Списком № 2, оскільки довідками підтверджено, що вона працювала повний робочий день на посаді виборника породи, чорноробочої, зайнятої на виробничій дільниці.
Також позивачка вважає, що відповідач безпідставно не зарахував до страхового стажу періоди роботи, підтверджені трудовою книжкою, та період отримання нею пенсії по інвалідності.
Відповідач правом на подання відзиву не скористався, а тому, суд, на підставі ч. 2 ст. 175 КАС України, вирішує спір за наявними матеріалами справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.
Позивачка - ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 .
28.01.2025 позивачка звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.
Разом із заявою від 28.01.2025 позивачкою, зокрема подані копії таких документів: паспорт, диплом, свідоцтво про шлюб, трудову книжку, довідку про перейменування шахти, витяги з наказів про атестацію робочих місць, лист щодо атестації, довідки про пільговий стаж, довідку про заробітну плату, довідку про зберігання архівних документів, посвідчення особи з інвалідністю, довідки МСЕК. 
Рішенням від 04.03.2025 № 2200-0306-8/17508 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відмовило позивачці у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
Підставою відмови відповідач визначив відсутність необхідного страхового та пільгового стажу.
Зі змісту цього рішення вбачається, що за наданими документами та індивідуальними відомостями про застраховану особу страховий стаж позивачки визначено як 9 років 8 місяців 15 днів, а пільговий стаж за Списком № 2 визначено як відсутній.
Водночас, з рішення не вбачається, які саме періоди навчання, роботи чи інші періоди відповідач зарахував до страхового стажу позивачки, а які не зарахував, за винятком окремо наведених у рішенні мотивів щодо незарахування окремих періодів.
Так, відповідач не зарахував до пільгового стажу період роботи з 01.11.1987 по 01.06.1995, посилаючись на те, що ВП «Шахта “Черкаська”» ДП «Луганськвугілля» є лише зберігачем архіву ДП «Шахта “Слов`яносербська”», а не його правонаступником.
Також відповідач не зарахував до страхового стажу період роботи з 07.08.1984 по 11.11.1985, посилаючись на недолік оформлення запису у трудовій книжці, та період роботи з 14.09.2001 по 02.10.2001, посилаючись на виправлення у даті прийняття на роботу й відсутність відомостей про сплату страхових внесків.
З диплома серії НОМЕР_2 та трудової книжки вбачається, що позивачка навчалася у технічному училищі № 44 м. Ворошиловград з 01.09.1983 по 27.07.1984.
З трудової книжки серії НОМЕР_3 вбачаються такі періоди: 01.09.1983–27.07.1984 - навчання у технічному училищі № 44 м. Ворошиловград; 07.08.1984–11.11.1985 - шахта «Слов`яносербська» ВО «Ворошиловградвугілля», учениця телефоністки; 18.11.1985–12.12.1986 - Ворошиловградська взуттєва фабрика, збиральник взуття першого розряду; 23.09.1987–01.06.1995 - шахта «Слов`яносербська», виборник породи 2 розряду; 14.09.2001–02.10.2001 - Ганнопільський спиртовий завод ДП «Укрспирт», вагар. 
З довідки від 01.06.2014 № 19/1-231 встановлено, що позивачка працювала повний робочий день з 01.11.1987 по 01.06.1995 на ДП «Шахта “Слов`яносербська”» ДХК «Луганськвугілля» на посаді виборника породи, що передбачено Списком № 2, розділ І, підрозділ 1, код КП 20101003-11768 постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах».
З довідки № 11/76856 від 20.07.2016 встановлено, що позивачка працювала повний робочий день на ДП «Шахта “Слов`яносербська”» ДХК «Луганськвугілля» у період з 01.11.1987 по 01.06.1995, виконувала роботи, передбачені Списком № 2, розділ І, підрозділ 1, код КП 20101003-11709 постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», а пільговий стаж за цим періодом становить 7 років 7 місяців.
З довідки № ІІ/к 1771 від 20.07.2016 вбачається, що ВП «Шахта “Черкаська”» ДП «Луганськвугілля» є зберігачем архівних документів ДП «Шахта “Слов`яносербська”».
З посвідчення особи з інвалідністю та довідок МСЕК встановлено, що позивачка з 27.04.1999 по 01.05.2001 була особою з інвалідністю ІІ групи, а з 01.05.2001 по 06.07.2006 - особою з інвалідністю ІІІ групи.
При цьому, матеріали справи не містять окремої довідки органу Пенсійного фонду або іншого належного документа, який підтверджує саме факт призначення і фактичного отримання позивачкою пенсії по інвалідності за заявлений період з 27.04.1999 по 01.08.2006.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із такого.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Також суд вказує на те, що адміністративний суд перевіряє рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень ретроспективно, тобто зважаючи на ті обставини, які існували у минулому на момент прийняття оспорюваного рішення, вчинення дій або бездіяльності.
Отже, суд, оцінюючи оспорювані рішення, дії або бездіяльність виходить лише з тих мотивів, якими керувався суб`єкт владних повноважень при прийнятті рішень, вчиненні дій або бездіяльності.
Такий підхід неодноразово відображений у практиці Верховного Суду при вирішенні публічно-правових спорів, зокрема, у постанові від 21.05.2019 у справі № 0940/1240/18.
За ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Так, відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Закон України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 № 1058-IV (далі – Закон № 1058-IV у редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин), розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Згідно з абзацом першим пункту 2 розділу XV “Прикінцеві положення” Закону № 1058-IV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
Відповідно до пункту “б” статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” № 1788-XII у редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015 № 213-VIII, яка підлягає застосуванню з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - по 31 березня 1965 року включно; 50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року; 51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року; 51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року; 52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року; 52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року; 53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року; 53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року; 54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року; 54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року; 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.
За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок.
Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.11.2021 у справі № 360/3611/20 дійшла висновку, що після Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 у спорах щодо призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 застосуванню підлягає підхід, який є найбільш сприятливим для особи у разі неоднозначного або множинного нормативного регулювання її пенсійного права, зокрема положення пункту “б” статті 13 Закону № 1788-XII у редакції до змін, внесених Законом № 213-VIII.
Відповідно до пункту “д” частини третьої статті 56 Закону № 1788-XII у редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин, до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі. 
Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-XII у редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
За абзацами першим і другим частини першої статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.
За частиною четвертою статті 24 Закону № 1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Депортованим особам, які знаходилися на спецпоселенні (період якого визначається з моменту депортації до моменту зняття режиму спецпоселень включно), період роботи на спецпоселенні зараховується до страхового стажу для призначення пенсії у потрійному розмірі. Різниця між розміром пенсії, обчисленим відповідно до статті 27 цього Закону з урахуванням пільгового обчислення стажу, передбаченого цим абзацом, та розміром пенсії, обчисленим відповідно до статті 27 цього Закону без урахування такого пільгового обчислення стажу, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Згідно із частиною першою статті 45 Закону № 1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.
При відстрочці часу призначення пенсії за віком пенсія з урахуванням положень статті 29 цього Закону призначається за заявою пенсіонера з дня, що настає за останнім днем місяця, в якому набуто повний місяць страхового стажу (у тому числі сумарно) для відстрочки часу виходу на пенсію, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з такого дня; 2) пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності;
У такому самому порядку призначається пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком, якщо вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані на день встановлення інвалідності, і з дня виникнення такого права - якщо вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані в період після встановлення інвалідності до дня звернення за призначенням пенсії по інвалідності.
У разі коли вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані після призначення пенсії по інвалідності, пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком призначається з дня настання такого права, якщо звернення за призначенням пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком відбулося не пізніше трьох місяців з дня настання такого права. 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.
У членів сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника виникає через один місяць з дня внесення інформації про безвісне зникнення особи до Єдиного реєстру досудових розслідувань або до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин.
Смерть особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, чи визнання її померлою у встановленому законодавством порядку надає зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону членам сім`ї такої особи право на звернення для отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника на загальних підставах, передбачених цим Законом.
Відповідно до абзацу першого пункту 1.1 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"» (далі Порядок № 22-1 у редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин), заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).
За пунктами 4.2, 4.3 розділу IV Порядку № 22-1, при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до пунктів 17-19 Порядку підтвердження наявного стажу роботи. Опитування свідків проводиться згідно із пунктом 12 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії; з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 7). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.
Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.
Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
Працівник органу, що призначає пенсію, не розглядає документи та звернення щодо пенсійного забезпечення щодо себе, другого з подружжя, батька, матері, вітчима, мачухи, сина, дочки, пасинка, падчерки, рідного та двоюрідного брата, рідної та двоюрідної сестри, рідного брата та сестри дружини (чоловіка), племінника, племінниці, рідного дядька, рідної тітки, діда, баби, прадіда, прабаби, внука, внучки, правнука, правнучки, зятя, невістки, тестя, тещи, свекра, свекрухи, батька та матері дружини (чоловіка) сина (дочки), усиновлювача чи усиновленого, опікуна чи піклувальника, особи, яка перебуває під опікою або піклуванням працівника.
Страховий стаж обчислюється по місяць, що передує місяцю подання особою відповідної заяви (досягнення особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 Закону, - у разі автоматичного призначення пенсії за віком (без звернення особи)).
У разі якщо відомості про нарахування та сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за місяць, що передує місяцю подання особою заяви про призначення, переведення з одного виду пенсії на інший, перерахунок пенсії згідно з абзацами першим-третім частини четвертої статті 42 Закону або досягнення особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 Закону,- у разі автоматичного призначення пенсії за віком (без звернення особи), надійшли протягом чотирьох місяців з дня звернення особи відповідно за призначенням, переведенням з одного виду пенсії на інший, перерахунком пенсії або у разі автоматичного призначення пенсії за віком (без звернення особи) - досягнення особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 Закону, орган, що призначає пенсію, протягом місяця з дня надходження цих відомостей, переглядає прийняте рішення. При цьому, якщо за результатами перегляду рішення про призначення пенсії її розмір зменшився, виплата пенсії в новому розмірі здійснюється з місяця, наступного за місяцем надходження відомостей. Рішення про перерахунок пенсії переглядається на найбільш вигідних умовах відповідно до абзаців першого-третього частини четвертої статті 42 Закону.
У разі відсутності на дату призначення пенсії даних про середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для обчислення пенсій, протягом місяця після визначення Пенсійним фондом України цього показника здійснюється перерахунок пенсії. При цьому, якщо у разі проведення перерахунку пенсії її розмір зменшився, виплата пенсії в новому розмірі проводиться з місяця, наступного за місяцем визначення Пенсійним фондом України цього показника.
Згідно з абзацом першим пункту 1 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі – Порядок № 637 у редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин), основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження стажу роботи приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.
Згідно з пунктом 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції; стосовно жінок, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами на підприємствах сільського господарства (в тому числі в колгоспах) - про виконання встановлених норм обслуговування; стосовно жінок, які працюють на вирощуванні, збиранні та післязбиральному обробленні тютюну, - про зайнятість на перелічених роботах протягом повного сезону.
У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на територіях, зазначених в абзаці другому пункту 18 цього Порядку, стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
У разі відсутності правонаступника, а також у разі знищення архівів у зв`язку з воєнними (бойовими) діями підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи, а також до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням із Мінсоцполітики та Мінфіном.
Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 «Про затвердження Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» (далі – Порядок № 383 у редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин), При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).
Згідно з пунктом 10 Порядку № 383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а зазначила, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць роботодавцем не може позбавляти працівника права на пільгову пенсію, оскільки відповідальність за проведення атестації покладається на роботодавця.
Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 виходив із того, що трудова книжка є основним документом, який підтверджує стаж роботи, а недоліки її ведення не можуть автоматично покладатися на працівника.
Верховний Суд у постанові від 27.02.2019 у справі № 423/3544/16-а зазначив, що трудова книжка та належні уточнюючі довідки можуть підтверджувати пільговий стаж, а неможливість проведення перевірки на підприємстві сама по собі не є достатньою підставою для відмови у зарахуванні такого стажу.
Так, предметом перевірки у цій справі є правомірність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 04.03.2025 № 2200-0306-8/17508.
Як зазначено вище, суд перевіряє це рішення ретроспективно, тобто з урахуванням тих обставин, доказів і норм права, які існували на момент його прийняття.
Тому суд оцінює саме ті документи, які були подані позивачкою до заяви про призначення пенсії та які відповідач мав оцінити під час прийняття оскарженого рішення.
Оскаржуване рішення відповідача є індивідуальним актом про відмову у призначенні пенсії. 
Висновки відповідача щодо наявного страхового та пільгового стажу є складовими мотивування цього рішення.
Водночас, судом встановлено, що оскаржуване рішення від 04.03.2025 № 2200-0306-8/17508 не містить належної розшифровки страхового стажу позивачки, а саме не дає змоги встановити, які конкретні періоди навчання, роботи чи інші періоди відповідач включив до визначених ним 9 років 8 місяців 15 днів страхового стажу, а які не включив.
При цьому, суд виходить з того, що рішення суб`єкта владних повноважень має бути не лише формально прийняте уповноваженим органом, а й містити достатні мотиви, які дозволяють особі зрозуміти, чому її документи не прийняті або не враховані. 
Відсутність розшифровки зарахованих і незарахованих періодів стажу позивачки унеможливлює ефективну перевірку правильності розрахунку та свідчить про необґрунтованість рішення.
Крім того, судом встановлено, що відповідач неправомірно не зарахував до страхового стажу позивачки окремі періоди навчання і роботи, підтверджені матеріалами справи, а також неправомірно не зарахував до пільгового стажу за Списком № 2 період роботи з 01.11.1987 по 01.06.1995.
За таких обставин, оскаржуване рішення не відповідає критерію обґрунтованості, визначеному частиною другою статті 2 КАС України, оскільки прийняте без належного, повного та зрозумілого викладення фактичних і правових підстав визначення страхового та пільгового стажу позивачки.
Тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 04.03.2025 № 2200-0306-8/17508 про відмову у призначенні пенсії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
Разом з тим, суд вказує на те, що визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення відповідача не означає автоматичного виникнення у позивачки права на призначення пенсії, оскільки для зобов`язання відповідача призначити пенсію суд повинен встановити виконання всіх умов, визначених законом.
Щодо віку позивачки, то суд зазначає про таке. 
Позивачка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На дату звернення із заявою про призначення пенсії - 28.01.2025 - позивачці було 58 років.
За змістом пункту “б” статті 13 Закону № 1788-XII у редакції, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, жінки, які мають не менше половини необхідного пільгового стажу за Списком № 2, мають право на зменшення пенсійного віку на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.
Повний пільговий стаж для жінок за Списком № 2 становить 10 років. Половина такого стажу становить 5 років. 
З огляду на підтверджений документами пільговий стаж за Списком № 2 тривалістю 7 років 7 місяців, позивачка має більше половини необхідного пільгового стажу. 
Такий пільговий стаж дає підстави для зменшення пенсійного віку щонайменше на 3 роки.
Отже, умову щодо віку для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку позивачка виконала.
Із приводу пільгового стажу позивачки за Списком № 2, то суд вказує на таке. 
Так, відповідач не зарахував до пільгового стажу позивачки період роботи з 01.11.1987 по 01.06.1995, посилаючись на те, що ВП «Шахта “Черкаська”» ДП «Луганськвугілля» не є правонаступником ДП «Шахта “Слов`яносербська”», а є лише зберігачем архіву.
Суд вважає цей мотив необґрунтованим з таких підстав.
По-перше, трудова книжка позивачки підтверджує її роботу на шахті «Слов`яносербська» з 23.09.1987 по 01.06.1995 на посаді виборника породи 2 розряду.
По-друге, довідка від 01.06.2014 № 19/1-231 та довідка № 11/76856 від 20.07.2016 містять необхідні відомості про період роботи, професію, характер виконуваної роботи, зайнятість повний робочий день, розділ, підрозділ і код Списку № 2, а також тривалість пільгового стажу.
По-третє, у матеріалах справи є документи про атестацію робочих місць - витяг з наказу № 15 від 16.05.1995, витяг з наказу № 401 від 28.11.1999 та лист від 29.01.2001 № 956.
По-четверте, сама обставина видачі довідок зберігачем архівних документів, а не правонаступником підприємства, не спростовує їх доказового значення, якщо відповідач не довів, що такі довідки видані без належних архівних підстав або містять недостовірні відомості.
По-п`яте, за усталеною правовою позицією Верховного Суду неможливість проведення перевірки підприємства або обставини, пов`язані з діяльністю роботодавця чи зберігача архівних документів, не можуть автоматично позбавляти особу права на зарахування стажу, якщо факт роботи та її характер підтверджені належними документами.
Тому період роботи позивачки з 01.11.1987 по 01.06.1995 підлягає зарахуванню до пільгового стажу за Списком № 2.
Пільговий стаж позивачки за цей період становить 7 років 7 місяців.
Щодо періоду навчання позивачки з 01.09.1983 по 27.07.1984, то суд виходить із такого. 
Період навчання позивачки у технічному училищі № 44 м. Ворошиловград з 01.09.1983 по 27.07.1984 підтверджується дипломом і записом у трудовій книжці.
У той же час, відповідач не довів недостовірності цих документів.
З огляду на положення пункту “д” частини третьої статті 56 Закону № 1788-XII цей період підлягає зарахуванню до страхового стажу позивачки.
Із приводу періоду роботи позивачки з 07.08.1984 по 11.11.1985, то суд зазначає про таке. 
Відповідач не зарахував період роботи позивачки з 07.08.1984 по 11.11.1985, посилаючись на відсутність дати наказу про звільнення у трудовій книжці.
Суд вважає такий мотив відповідача формальним.
Так, трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи. 
Відсутність окремого реквізиту запису за відсутності доказів недостовірності самого факту роботи не може автоматично позбавляти особу права на зарахування відповідного періоду до стажу.
При цьому, відповідач не довів, що позивачка не працювала у цей період або що запис у трудовій книжці є недостовірним.
Отже, період роботи з 07.08.1984 по 11.11.1985 підлягає зарахуванню до страхового стажу позивачки.
Водночас, суд вказує на те, що позивачка просить зарахувати період з 07.08.1984 по 11.11.1995. 
У той же час, такий період як єдиний безперервний період роботи позивачки матеріалами справи не підтверджений. 
Трудова книжка підтверджує роботу позивачки на шахті «Слов`яносербська» як учениці телефоністки саме до 11.11.1985, а не до 11.11.1995.
Тому в цій частині вимога підлягає задоволенню лише в межах підтвердженого періоду - з 07.08.1984 по 11.11.1985.
Щодо періоду роботи позивачки з 18.11.1985 по 12.12.1986, то суд вказує на таке. 
Період роботи позивачки з 18.11.1985 по 12.12.1986 на Ворошиловградській взуттєвій фабриці підтверджений її трудовою книжкою.
При цьому, відповідач не навів у рішенні від 04.03.2025 самостійних мотивів неврахування цього періоду і не довів недостовірності відповідного запису.
Тому цей період підлягає зарахуванню до страхового стажу позивачки.
Із приводу періоду роботи позивачки з 23.09.1987 по 01.06.1995, то суд виходить із таких міркувань. 
Період роботи позивачки з 23.09.1987 по 01.06.1995 на шахті «Слов`яносербська» підтверджений її трудовою книжкою.
Водночас, відповідач не спростував достовірності цього запису.
Тому весь період з 23.09.1987 по 01.06.1995 підлягає зарахуванню до страхового стажу позивачки.
При цьому, період з 01.11.1987 по 01.06.1995 підлягає також зарахуванню до пільгового стажу за Списком № 2.
Із приводу періоду роботи позивачки з 14.09.2001 по 02.10.2001, то суд зазначає про таке. 
Відповідач не зарахував період роботи позивачки з 14.09.2001 по 02.10.2001, посилаючись на виправлення у даті прийняття на роботу та відсутність відомостей про сплату страхових внесків.
Суд зазначає, що цей період припадає на час до 01.01.2004, тобто до набрання чинності Законом № 1058-IV у частині обчислення страхового стажу за даними персоніфікованого обліку та сплати страхових внесків.
За частиною четвертою статті 24 Закону № 1058-IV, періоди трудової діяльності до набрання чинності цим Законом зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.
Отже, відсутність відомостей у персоніфікованому обліку за період до 01.01.2004 не може бути самостійною підставою для незарахування періоду роботи, підтвердженого трудовою книжкою.
Відповідач не довів, що виправлення у записі трудової книжки унеможливлює встановлення факту роботи або що позивачка фактично не працювала у цей період.
Тому період роботи з 14.09.2001 по 02.10.2001 підлягає зарахуванню до страхового стажу позивачки.
Щодо періоду отримання позивачкою пенсії по інвалідності з 27.04.1999 по 01.08.2006, то суд вказує на таке. 
Позивачка просить зарахувати до страхового стажу період отримання пенсії по інвалідності з 27.04.1999 по 01.08.2006.
За положеннями абзацу другого частини першої статті 24 Закону № 1058-IV, період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, отримувала пенсію по інвалідності, зараховується до страхового стажу.
Отже, для застосування цієї норми до спірних правовідносин необхідно встановити саме факт отримання пенсії по інвалідності, а не лише факт встановлення інвалідності.
Так, суд встановив, що матеріали справи містять посвідчення особи з інвалідністю та довідки МСЕК, які підтверджують факт встановлення позивачці інвалідності: з 27.04.1999 по 01.05.2001 - ІІ групи, з 01.05.2001 по 06.07.2006 - ІІІ групи.
Однак суд розмежовує факт встановлення інвалідності та факт призначення і фактичного отримання пенсії по інвалідності.
Абзац другий частини першої статті 24 Закону № 1058-IV пов`язує зарахування відповідного періоду до страхового стажу саме з отриманням пенсії по інвалідності, а не лише з установленням особі групи інвалідності.
Суд виходить з того, що саме по собі встановлення групи інвалідності не є тотожним факту призначення і виплати пенсії по інвалідності, оскільки такі обставини підтверджуються рішенням органу Пенсійного фонду, матеріалами пенсійної справи, довідкою про отримання пенсії або іншими документами, які містять відомості про її призначення та виплату.
У той же час, наявні у матеріалах справи докази підтверджують саме факт інвалідності позивачки, але не є належними і достатніми доказами факту отримання позивачкою пенсії по інвалідності протягом усього заявленого періоду з 27.04.1999 по 01.08.2006.
Крім того, документи МСЕК підтверджують інвалідність до 06.07.2006, тоді як позивачка просить зарахувати їй період до 01.08.2006.
Тому матеріали справи не підтверджують підстав для зарахування до страхового стажу позивачки періоду отримання пенсії по інвалідності з 27.04.1999 по 01.08.2006.
З огляду на викладене вище, матеріалами справи підтверджено підстави для зарахування позивачці таких періодів: 01.09.1983–27.07.1984; 07.08.1984–11.11.1985; 18.11.1985–12.12.1986; 23.09.1987–01.06.1995; 14.09.2001–02.10.2001; 01.11.1987–01.06.1995.
Водночас, суд не здійснює остаточний повний розрахунок страхового стажу позивачки замість відповідача, оскільки оскаржуване рішення не містить розшифровки вже врахованих періодів, а повний розрахунок страхового стажу після зарахування встановлених судом періодів має бути здійснений відповідачем під час повторного розгляду заяви позивачки.
Отже, судом встановлено неправомірність незарахування відповідачем окремих періодів навчання і роботи позивачки до її страхового стажу та періоду роботи з 01.11.1987 по 01.06.1995 до пільгового стажу за Списком № 2. 
Разом з тим, суд не встановив сукупності всіх умов, які давали б підстави для безпосереднього зобов`язання відповідача призначити пенсію позивачці без повторного адміністративного розгляду відповідачем її заяви від 28.01.2025.
Питання про наявність у позивачки необхідного загального страхового стажу після зарахування встановлених судом періодів підлягає вирішенню відповідачем під час повторного розгляду заяви від 28.01.2025 з урахуванням правової оцінки суду, викладених у цьому рішенні суду.
При цьому, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача можливе лише тоді, коли суд встановив виконання позивачем всіх умов, визначених законом.
У той же час, у цій справі суд встановив, що: позивачка досягла віку, необхідного для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку; період роботи з 01.11.1987 по 01.06.1995 підлягає зарахуванню до пільгового стажу за Списком № 2; пільговий стаж становить 7 років 7 місяців, тобто більше половини необхідного пільгового стажу; оскаржуване рішення не містить належної розшифровки страхового стажу; після зарахування встановлених судом періодів відповідач повинен здійснити повний розрахунок страхового стажу позивачки під час повторного розгляду заяви.
За таких обставин, суд не має підстав для безпосереднього зобов`язання відповідача призначити позивачці пенсію з 28.01.2025, оскільки після зарахування встановлених судом періодів саме відповідач має здійснити повний розрахунок загального страхового стажу позивачки та перевірити виконання умови щодо його необхідної тривалості.
Водночас, відповідач неправомірно не зарахував окремі періоди до страхового стажу та пільгового стажу, що впливає на обсяг пенсійних прав позивачки та свідчить про необґрунтованість оскаржуваного рішення.
Суд враховує, що оскаржуване рішення є єдиним індивідуальним актом про відмову у призначенні пенсії, а висновки щодо незарахування окремих періодів до страхового та пільгового стажу є складовими його мотивування. 
Оскільки такі висновки частково є протиправними, а саме рішення не містить належної розшифровки страхового стажу, воно підлягає скасуванню в цілому як необґрунтоване.
З метою ефективного захисту прав позивачки та відновлення адміністративної процедури після скасування протиправного рішення суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивачки від 28.01.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні суду.
Суд вказує на те, що при повторному розгляді заяви позивачки відповідач не вправі повторно відмовити у зарахуванні періодів, щодо яких суд у цьому рішенні встановив обов`язок їх зарахування до страхового або пільгового стажу. 
Повторний розгляд має здійснюватися з урахуванням цих висновків суду та полягати у повному розрахунку страхового стажу позивачки, перевірці інших умов для призначення пенсії та прийнятті нового рішення за заявою позивачки від 28.01.2025.
Такий спосіб захисту частково відрізняється від буквального формулювання позовних вимог, однак відповідає встановленим судом обставинам, положенням частини другої статті 9, частини другої статті 2, частини четвертої статті 245 КАС України та забезпечує ефективний захист прав позивачки в межах доведеного порушення.
З огляду на викладене вище, за результатами розгляду справи, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 04.03.2025 № 2200-0306-8/17508 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії є протиправним та підлягає скасуванню в цілому як необґрунтоване.
Суд також дійшов висновку, що відповідач неправомірно не зарахував: до страхового стажу період навчання з 01.09.1983 по 27.07.1984; до страхового стажу період роботи з 07.08.1984 по 11.11.1985; до страхового стажу період роботи з 18.11.1985 по 12.12.1986; до страхового стажу період роботи з 23.09.1987 по 01.06.1995; до страхового стажу період роботи з 14.09.2001 по 02.10.2001; до пільгового стажу за Списком № 2 період роботи з 01.11.1987 по 01.06.1995.
Водночас, суд не встановив сукупності всіх умов, які давали б підстави для безпосереднього зобов`язання відповідача призначити позивачці пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 без повторного адміністративного розгляду відповідачем заяви позивачки від 28.01.2025 року.
Тому адміністративний позов у цій справі підлягає частковому задоволенню.
Інші аргументи позивачки не спростовують висновків суду за результатами розгляду справи, які зазначені вище. 
Щодо інших доводів позивачки, суд також зазначає, що, відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
У рішенні ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії», заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін.
Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, на користь позивачки належить стягнути 605,60 грн судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 04.03.2025 № 2200-0306-8/17508 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу: період навчання з 01.09.1983 по 27.07.1984; період роботи з 07.08.1984 по 11.11.1985; період роботи з 18.11.1985 по 12.12.1986; період роботи з 23.09.1987 по 01.06.1995; період роботи з 14.09.2001 по 02.10.2001.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 2 період роботи з 01.11.1987 по 01.06.1995.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.01.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні суду.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити. 
Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії - НОМЕР_1 ) 	
Відповідач:	Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29013 , код ЄДРПОУ - 21318350) 	

Головуючий суддя 		Є.В. Печений