Справа № 446/1895/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2026року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської областів складі:
головуючого - судді Костюк У. І.
з участю секретаря Луківської Л.Б.
позивача    ОСОБА_1 
представника позивача   ОСОБА_2 
представника третьої особи  ОСОБА_14
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третіх осіб Камянка-Бузької міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України про встановлення фактів, що мають юридичне значення, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернулася до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме: встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 однієї сім`єю без шлюбу з 2017 року та встановити факт перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_5 .
В обґрунтування заяви зазначає, що вона з 2017 року проживала разом з ОСОБА_5 як дружина та чоловік без реєстрації шлюбу в смт.Іванівка Херсонського району Херсонської області. ОСОБА_5 офіційно розлучився із дружиною у 2018 року та неодноразово обговорював разом із ОСОБА_1 тему реєстрації шлюбу ,однак враховуючи те що він з 2014 року перебував на бойових позиціях, тому вони не змогли реалізувати задумане.Після повномаштабного вторгнення смт.Іванівка було окуповане та ОСОБА_5 забрав ОСОБА_1 разом із донькою на захід України в м. Кам"янка-Бузька. За час проживання однією сім`єю як чоловік та дружина, вони вели спільне господарство, дбали однин про одного. Крім цього, впродовж всього періоду спільного життя вона перебувала на утриманні у ОСОБА_5 , який забезпечував їй придбання ліків для доньки , харчування, забезпечив її житлом у м.Камянка-Бузька. Проте, після загибелі ОСОБА_5 у неї виникла необхідність у встановлення фактів, що мають юридичне значення для реалізації її прав, як члена сім`ї зниклого безвісті військовослужбовця. У зв`язку з цим вона змушена звернутися з даною заявою до суду за захистом свого права та інтересу, оскільки інших способів встановлення цих фактів не існує. Просить позов задоволити.
Ухвалою суду від 19.02.2026 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у даній справі. Клопотання позивача про виклик та допит свідків задоволено, витребувано докази у справі.
Ухвалою суду від 06.03.2026 клопотання представника третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_1 задоволено залучено в якості третьої особи Міністерства оборони України.
Ухвалою суду від 23.04.2026 справу призначено до судового розгляду, задоволено клопотання щодо витребування доказів.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовну заяву просила суд таку задоволити.
Представник позивача адвокат Мельник Л.І. підтримала позовні вимоги в повному обсязі просила суд такі задоволити.
Відповідач ОСОБА_3 не заперечила щодо позовних вимог,зокрема зазначила про те що її батько проживав із позивачкою та у них були фактичні шлюбні відносини, в подальшому в судове не з`явилась в судове засідання.
Відповідач ОСОБА_4 в підготовчому засіданні заперечив щодо поданого позову, в подальшому в судові засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи.
Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України у судовому засіданні заяву заперечив, надав пояснення аналогічні до письмової заяви від 24.03.2026 та вказав, що заявницею не надано доказів спільного проживання та ведення спільного господарства, а також доказів, що позивач перебування на утриманні у загиблого ОСОБА_5 .. Просить відмовити у задоволенні позовної заяви.
Представник третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився, подав суду пояснення у яких просив суд відмовити у задоволенні позову та розгляд справи проводити без його участі.
Представник третьої особи Кам`янка-Бузької міської ради в судове засідання не з`явився, був повідомлений про розгляд справи належним чином.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні дала покази про те, що ОСОБА_5 знає на протязі тривалого часу через діяльність громади. ОСОБА_7 часто розповідав про ОСОБА_1 ,називав її коханою дружино, показував її фотографії . Також у липні 2022 на сесії міської ради розповідав їй про те що з позивачкою хоче купити будинок.
Свідок ОСОБА_8 суду пояснила про те що вона знає позивачку оскількиє є волонтером. ОСОБА_5 знала про тязі тривалого часу постійно із ним розмовляли. Ій відомо що ОСОБА_9 проживав із ОСОБА_10 у смт. Іванівка як чоловік і дружина. ОСОБА_5 ділився з нею особистим життям розповідав їй про ОСОБА_1 , відкладав кошти на спільний будинок, планував доживати життя із ОСОБА_1 . Після повномаштабного вторгнення ОСОБА_5 забрав ОСОБА_1 та її доньку у м.Камянка-Бузьку, де забезпечив її житлом. ОСОБА_5 разом із ОСОБА_1 та її донькою до неї в гості. 
Свідок ОСОБА_11 суду пояснила про те що ОСОБА_5 знала на протязі тривалого часу оскільки разом проходили військову службу. Знала про те, що ОСОБА_5 у смт. Іванівка познайомився із жінкою яка вміє готувати та займається випічкою. Знала про їх стосунки про серйозні наміри щодо ОСОБА_1 .
Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача ОСОБА_3 , покази свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до часткового задоволення, з таких підстав.
У судовому засіданні встановлено, що позивач та ОСОБА_5 який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 при виконанні бойового завдання в районі Опитного Бахмутського раойну Донецької області, проживали однією сім`єю, як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу.
Зокрема, встановлено судом що позивач та ОСОБА_5 проживали разом в с.Іванівка Херсонської області та після 2022 року у м.Камянка-Бузька Львівської області. За час спільного проживання вели спільний побут, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, що підтверджується актом про встановленн6я факту проживання особи без реєстрації від 29.12.2022; переказами коштів позивачці та долученими фотографіями.
Суд також дає віри показанням свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , які підтвердили, що заявниця та ОСОБА_12 проживали однією сім`єю, як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу, а тому такі пояснення свідків є логічними, вірними та підтверджуються іншими матеріалами справи.
Однак на думку суду подаючи позовну заяву про встановлення факту проживання однієюб сімєю позивачкоюб неправильно зазначено період такого проживання. Зокрема позивач вказу про те, що вона проживала із ОСОБА_5 однією сімєю без реєстрації шлюбу з 2017 року. Однак судом встановлено що ОСОБА_5 розлучився 21.08.2018 року, відтак позовна вимога щодо встановлення факту проживання однією сім"єю як чоловік та жітка без реєстрації шлдюбу підлягає до часткового задоволення, зокрема щодо періоду такого проживання.
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
Відповідно ч.ч.2, 4 ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що «вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України)».
Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити такі факти: спільне проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2024 року у справі№523/14489/15-ц(провадження №14-22цс20).
Згідно з роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.
Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.
Згідно вимог ч.4 СК України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.
Згідно із частинами 1, 2 статті 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.
Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу, шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них прав та обов`язків.
Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.
Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.
Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.
Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання.
Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.
Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
З позиції викладеної в постанові Верховного суду України від 19.12.2018 року (справа № 540/147/17) встановлено, що саме по собі визнання юридичного факту в судовому порядку є непотрібним, якщо від цього факту не виникають, не змінюються чи не припиняються інші правовідносини.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 відступила від висновку Великої Палати Верховного суду від 30 січня 2020 року у справі № 287/167/18 та Верховного Суду, викладеного у постанові від 22 березня 2023 року у справі № 290/289/22-ц, на які посилалися суди попередніх інстанцій при ухваленні оскаржених судових рішень, згідно з яким спори про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з метою звернення до відповідних органів за призначенням одноразової грошової допомоги не належать до цивільної юрисдикції. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що юридичні факти, які належить встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.
Велика Палата Верховного Суду визнала неефективним підхід до визначення юрисдикції спорів про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в залежності від їх мети звернення та наявності у заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень, оскільки це не сприятиме належному способу захисту порушеного права заявника, призведе до необхідності звертатися в суди різних юрисдикцій з доказуванням одних і тих же обставин, подій та фактів при поданні кожної позовної заяви.
У цій постанові підкреслено, що до юрисдикції цивільних судів справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать за таких умов:
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам право подати позов на загальних підставах;
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц (провадження № 14-22цс20) зазначила, що вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу може бути вирішена в порядку окремого судового непозовного цивільного судочинства, що передбачено розділом IV ЦПК України, у випадку, якщо між сторонами не існує спору. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Враховуючи, що законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, він має бути встановлений у порядку цивільного судочинства.
Як вбачається з матеріалів справи, діти ОСОБА_5 були залучені до участі у справі в якості відповідача. Зокрема ОСОБА_3 яка є донькою загиблого не заперечила щодо поданого позову, та підтвердила факт спільного проживання її батька із позивачкою осіб, натомість син загиблого ОСОБА_4 в підготовчому засіданні заперечив щодо поданої заяви в подальшому в судові засідання не з"явився.
З огляду на викладене суд вважає, що доводи Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо щодо ненадання заявником доказів для встановлення даного факту слід визнати необґрунтованими.
Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , проживала з ОСОБА_13 однією сім`єю, вела з ним спільне господарство, мала спільний побут, взаємні права та обов`язки.
У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених позивачем та підтверджених документами.
За таких обставин, суд проаналізувавши дані, що знаходяться в матеріалах справи та дослідивши докази у їх сукупності суд приходить до переконання, що обставини на які покликається заявник у заяві про встановлення факту проживання однієї сім`єю без шлюбу знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах та у показах свідків, а тому, вимоги, викладені у цій частині підлягають до задоволення.
Щодо позовної вимоги про перебуванні на утриманні у загиблого
Згідно з ч.2 ст.38 Закону України «Про пенсійне забезпечення», члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Отже, факт перебування позивача на утриманні загиблого, має значення для виплати грошового забезпечення у зв`язку з загибеллю її чоловіка, яке може бути їй виплачено в разі встановлення факту перебування на утриманні військовослужбовця.
Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого.
Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що загиблий, виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку зниклого безвісти, та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.
У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.
В постановах Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, від 13 січня 2021 року у справі № 592/17552/18 вказано, що для вирішення вимоги про встановлення факту перебування на утриманні, суду слід встановити чи перебувала заявниця на повному утриманні безвісно зниклої особи, а повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги годувальника. Якщо крім допомоги, що надавалася безвісно відсутнім військовослужбовцем, заявниця мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.
Таким чином, для встановлення факту перебування особи на утриманні суду необхідно дослідити зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.
Утримання може бути повним або частковим. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Часткове утримання означає, що особа мала інші джерела доходів, однак допомога годувальника була постійним і основним джерелом засобів до існування.
Таким чином, предметом доказування у справі є обставини, які підтверджують отримання заявником допомоги, яка надавалась постійно та була основним джерелом засобів до існування.
Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї.
Із метою підтвердження факту перебування на утриманні ОСОБА_5 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 в період дії воєнного станеу, заявник звернулася до суду із позовом про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на те, що вона перебувала на його утримані, отримувала від нього допомогу, що була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування.
Як встановлено судом, що у період з січня 2017 року по дату подання позову позивач мала дохід та матеріальну допомогу, оскільки працювала, зокрема в ході розгляду справи встановлено що ОСОБА_1 проживаючи у с.Іванівна працювала на ринку та була зареєстрована як ФОП.
Згідно довідки від 10.05.2022 1316-7001181689 ОСОБА_1 було взято на облік внутрішньо переміщеної особи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проживала до травня 2022 року в смт. Іванівка Херсонської області, де здійснювала підтприємницьку діяльність. Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб -платників податків станом на 18.08.2025 ОСОБА_1 у четвертому кварталі 2022 отримувала дохід як ФОП.
Водночас із даних відомостей зазначених у виписці по картці позивачки вбачається що ОСОБА_5 переказував ОСОБА_1 кошти з січня 2022 по грудень 2022 року. Однак враховуючи розмірі таких переказів зокрема в середньому 2000 гривень щомісячно на думку суду не може свідчити про факт перебування ОСОБА_1 на перебуванні у загиблого ОСОБА_5 ,а свідчать про надання їй додаткової фінансової допомоги. 
Отже, кошти які надавав ОСОБА_5 позивачці не були постійним і основним джерелом існування сім`ї (докази протилежного матеріали справи не містять), що не підтверджує те, що заявниця фактично перебувала на утриманні у ОСОБА_5 .
Із наданих доказів заявником суду не підтверджується, що допомога, яка надавалася ОСОБА_5 була для заявниці єдиним, постійним та основним джерелом засобів до існування.
Показання свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 суд не приймає, як доказ перебування позивача на утриманні у ОСОБА_5 , оскільки свідки лише підтвердили факт спільного проживання позивача та ОСОБА_5 .
З долучених виписок з банківського рахунку ОСОБА_1 вбачається факт перерахування коштів з банківської картки "ПРИВАТБАНК" ОСОБА_5 на її рахунок іншої його банківської картки "УКРСИББАНК" за період 01.01.2022-01.12.2022, однак, заявником не доведено, що кошти з банківської картки ОСОБА_1 використовувались саме заявником виключно на її утримання.
Інших доказів, які б підтверджували факт перебування позивачки на утриманні у ОСОБА_5 матеріали справи не містять.
Таким чином, у судовому засіданні обставини викладені в позовній заяві про встановлення факту перебування на утриманні не знайшли своє підтвердження, оскільки позивачем не доведено, наявність обґрунтованих підстав для встановлення факту перебування її на утриманні ОСОБА_5 , до моменту його загибелі.
За таких обставин заявлені вимоги про встановлення факту перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_5 не підлягають задоволенню, а відтак в цій частині вимог позову слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 2, 10, 12, 13, 81, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 293, 294, 315-319 ЦПК України, -
ВИРІШИВ:
Позовну заяву частково задовольнити.
Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , однієї сім`єю без реєстрації шлюбу з 2018 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В решті заяви відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрована АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7  АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 
Третя особа : Камянка-Бузька міська рада Львівського району, Львівської областів м.Камянка-Бузька, вул.Шевченка, 2.
Третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_8 , АДРЕСА_3 .
Третя особа: Міністрество оборони України: м.Київ, Проспект повітряних сил,6.
Дата складення повного судового рішення 29.06.2026.
Суддя          Костюк У.І.