Справа № 638/5499/26
Провадження № 2/638/6462/26
РІШЕННЯ
Іменем України
28 квітня 2026 року       м. Харків
Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Латки І.П.,
за участю секретаря судового засідання Мяснянкіної Г.П.,
учасники справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРОФІТ КАПІТАЛ»,
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРОФІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,
в с т а н о в и в :
У березні 2026 року ТОВ «Фінансова компанія «ПРОФІТ КАПІТАЛ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, в якому просило суд стягнути з відповідача заборгованість за Договором позики №3274672 від 13 листопада 2020 року у розмірі 28798,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.11.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «1БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_2 уклали Договір позики № 3274672 шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». За умовами договору сума позики складає 8500 грн, які позичальник зобов`язується повернути у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми позики. Строк позики (строк Договору) складає 30 днів, із відповідною Базовою процентною ставкою 1,99% в день та розміром акційних Процентів 1,89% в день. Згідно з п. 2. Договору розмір процентів на прострочену позику (строк користування коштами понад строки Договору) складають 2,7% в день.
Кредитодавець на виконання умов договору кредиту надав позичальнику грошові кошти у сумі 8500 грн шляхом перерахування на картковий рахунок, котрий надано позичальником та міститься в реквізитах Договору позики. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує та не виконав. У зв`язку з неповерненням заборгованості за Договором кредиту та відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_2 за Договором №3274672 від 13.11.2020 року станом на 30.06.2021 року становить 28798 грн, яка складається з: заборгованості за основним боргом - 8500 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами за увесь час користування кредитними коштами – 20298 грн.
На підставі Договору факторингу №10072020 від 10.07.2020 року та додатків до нього право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором перейшло від ТОВ «1БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до ТОВ «ФК «Профіт Капітал».
У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_3 , проти позовних вимог заперечувала з огляду на таке. По-перше, з наданих позивачем роздруківок, що складені ним же (зацікавленою стороною) в односторонньому порядку неможливо перевірити факт того, що відповідач зареєструвався в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача, на свої засоби зв`язку отримав певний код, і ввів відповідний код при підписанні договору. З огляду на відсутність доказів на підтвердження фактів реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі, факту направлення та отримання саме відповідачем ідентифікатора, а також відсутність на вищезазначених роздруківках, Договорі алфавітно-цифрової послідовності (одноразового ідентифікатора) та будь-яких даних, за допомогою яких можна було б пересвідчитися у факті підписанні цього договору відповідачем відсутні будь-які підстави стверджувати про укладення відповідачем кредитного договору. Таким чином, факт укладення відповідачем кредитного договору позивачем не доведений, що є підставою для відмови в позові.
По-друге, на підтвердження факту нібито надання кредитних коштів відповідачу Позивачем надано роздруківку під назвою «Довідка» від ТОВ «ФК «ФІНЕКСПЕРС». Однак, зазначений лист не може слугувати доказом перерахування коштів, оскільки не є розрахунковим документом, та взагалі не є первинним документом. Відповідач звертає увагу суду, що у листі директора ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 16.01.2025 частково приховано номер платіжної картки, на яку нібито здійснювався грошовий переказ ( НОМЕР_1 ), у зв`язку з чим з нього неможливо встановити кому саме та на який саме рахунок або картку були перераховані грошові кошти. Це ще раз вказує на неспроможність вказаного листа як доказу.
По-третє, згідно з п. 2.Договору № 3274672 – кредит надається строком на 30 (тридцять) днів від дати отримання кредиту позичальником. Таким чином, строк повернення коштів тривав до 13.12.2020 р. та після вказаного терміну відсутні правові підстави для нарахування процентів за користування кредитом. Однак, у роздруківці (яка не є належним та достовірним доказом) наявні відомості про нарахування первісним кредитором відсотків за період з 17.12.2020 по 13.03.2021. Отже, нарахування відсотків за користування кредитом за межами строку кредитування не відповідає правовій природі таких відсотків. Таким чином, навіть у разі надання кредитних коштів за договором, підстави для нарахування відсотків за користування кредитом з 17.12.2020 відсутні, оскільки 13.12.2020 сплинув строк кредитування.
По-четверте, до позовної заяви не надано жодного документа, який би підтверджував здійснення ТОВ «Фінансова компанія «ПРОФІТ КАПІТАЛ» оплати за нібито придбане ним право вимоги до відповідача, так само, як і не надано доказів оплати ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» плати за послуги факторингу, тому факт переходу прав вимоги до позивача є недоведеним.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн, відповідач просив суд врахувати, що справа має незначну складність, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у даних справах є майже типовими та фактично шаблонними, існує відпрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, а обсяг досліджених доказів є невеликим.
Ухвалою суду від 25 березня 2026 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін про судове засідання, встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позов.
В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач просив справу розглянути за його відсутністю. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про судове засідання, причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався.
З урахуванням викладеного, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутністю сторін.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 13 листопада 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (Позикодавець) та ОСОБА_2 (Позичальник) уклали Договір позики № 3274672 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) відповідно до п. 1 якого Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами Договору строк (надалі – «Строк Позики»), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики.
Параметри та умови Позики, параметри, порядок і графік повернення Позики та сплати Процентів визначені у п. 2 Договору, а саме: 
Сума Позики - 8500,00 грн;
Строк Позики (Строк Договору) - 30 днів;
Процентна ставка (базова) / день - 1,99 % (фіксована);
Дата надання Позики - 13.11.2020, Дата повернення Позики (останній день) – 13.12.2025, Знижена процентна ставка – 1,89%, Процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) - 2,70 %. 
Відповідно до п. 4.2. Договору Позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ (надалі «Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору йому зрозумілі
Згідно з п. 5 Договору визначено, що цей Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.
Відповідно до п. 11 Договору (Юридичні адреси та реквізити сторін) договір підписано ОСОБА_2 електронним підписом одноразовим ідентифікатором f0Yabcuw04. Рахунок позичальника: НОМЕР_1 . 
Довідкою № КД-000091399/ТНПП від 02.12.2025 ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС», яке діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (Рішення НБУ про включення до Реєстру платіжної інфраструктури та видачу ліцензії від 27 квітня 2023 року № 21/764-рк), підтвердило прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою API-інтерфейсу ініціатором платіжної операції TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (код за ЄДРПОУ 39861924) відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 року, укладеного між Компанією та TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції: 
1) Дата 13.11.2020 року;
2) Номер платежу ac7470el-0ccl-4114-973Ь-32е759с14а8а7;
3) Сума 8500,00 грн.;
4) Отримувач Шелест Ксения - ЕПЗ номер НОМЕР_1 .
Згідно з розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», заборгованість ОСОБА_2 за договором позики № 3274672 від 13 листопада 2020 року станом на 30.06.2021 складає 28798 грн, з яких: 8500,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 20298,00 грн. – сума заборгованості за відсотками, нарахованими за період з 13.11.2020 до 13.03.2021.
Відповідно до Договору факторингу № 10072020 від 10 липня 2020 року, Реєстру прав вимог № 119 від 30 червня 2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (Клієнт) відступило ТОВ «Фінансова компанія «ПРОФІТ КАПІТАЛ» (Фактор) право вимоги до ОСОБА_2 (номер за порядком НОМЕР_2 ) за договором позики № 3274672 від 13 листопада 2020 року станом на 30.06.2021 складає 28798 грн, з яких: 8500,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 20298,00 грн. – сума заборгованості за відсотками.
Згідно з рішенням Конотопоського міськрайонного суду Сумської області від 26.05.2021 у справі № 577/902/21 та копії Свідоцтва про шлюб від 02.02.2022, серія НОМЕР_3 , ОСОБА_2 змінила прізвище на « ОСОБА_4 ».
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).
Відповідно до ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.
Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті фактичних обставин цієї справи, суд зазначає позивач належними, допустимими та достовірними доказами довів обставини щодо укладення між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем договору позики № 3274672 від 13.11.2020, належне виконання позикодавцем своїх зобов`язань з надання позики позичальнику. 
Такий висновок суду ґрунтується на тому, що зміст дослідженого в судовому засіданні договору позики свідчить про те, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.
Оскільки цей договір укладені на сайті позикодавця відповідач підписала його електронним підписом одноразовими ідентифікатором f0Yabcuw04, тому без отримання повідомлення з відповідним ідентифікатором, без здійснення входу на сайт товариства, такий договір не був би укладений.
Такий висновок суду узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19, провадження № 61-1602св20, від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, провадження № 61-2903св21, від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20, провадження № 61-2303св21, від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20, провадження № 61-16059св21, від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20, провадження № 61-2902св21.
Договір містить податковий номер, паспортні дані, адресу, ОСОБА_1 . Відповідачем не наведено жодних аргументів для розумного пояснення тієї обставини, що її персональні дані відображені у договорі позики. Доказів того, що сторонні особи неправомірно заволоділи персональними даними відповідача для укладення договору позики матеріали справи не містять.
Перерахування позики позичальнику підтверджується довідкою «ФІНЕКСПРЕС», яке є діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку.
Що стосується доводів відповідача про те, що зазначена довідка не є первинним документом, оскільки не відповідає вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», то вони не спростовують достовірність відображеної в ній інформації. Суд зазначає, що доводи відповідача щодо незарахування коштів зводяться до концепції негативного доказу, враховуючи що відповідач не надала суду доказів на спростування достовірності вказаної довідки, зокрема виписки з банківських установ, що підтверджували б як неналежність відповідачу банківської картки № НОМЕР_1 станом на 13.11.2020, так і факт незарахування відповідачу 13.11.2020 кредитних коштів у розмірі 8500,00 грн.
Щодо доводів відповідача про те, що до позову не долучені виписки з особових рахунків клієнтів відповідно до п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, то суд зазначає, що ані первісний кредитор - Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ані позивач не є банківськими установами, не відкривали позичальнику рахунку у банку, а лише перерахували за допомогою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНЕКСПРЕС» кредитні кошти на вже наявну у нього картку, тому позивач не має можливості сформувати та надати банківську виписку за рахунком.
Отже, позивачем доведено отримання відповідачем кредитних коштів у сумі 8500 грн на банківську картку, укладений договір та додатки до нього, підписані відповідачем, свідчать про обізнаність позичальника з умовами кредиту, обставинами сплати процентів, процентних ставок, умов, за яких вони застосовуються. Відповідачем взяті на себе зобов`язання не виконані, борг не повернуто.
Разом з тим, суд не погоджується із визначеним позивачем розміром заборгованості за відсотками з огляду на таке.
Згідно із умовами договору позики № 3274672 від 13 листопада 2020 року, строк договору - 30 днів, дата надання позики з 13.11.2020 до 13.12.2020 - дата повернення позики (останній день).
Таким чином, строк кредитування сплив 13 грудня 2020 року.
Відповідно до пункту 4.2 Договору, позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua.documentslicense/ (надалі правила), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладання цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі.
Дійсно, Правила надання грошових коштів у позику містить певні умови продовження строку користування позикою.
Однак, матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані фінансовою установою Правила надання грошових коштів у позику були надані при укладенні договору позичальнику та який ознайомився і погодився з ними, підписуючи договір позики, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо пролонгації договору.
Надані позивачем Правила надання грошових коштів у позику, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, в договорі, який безпосередньо підписаний відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому правил приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Тому, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови пролонгації по кредиту.
Зазначені правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.
До того ж, позивачем не надано доказів звернення позичальника за продовженням строку користування позикою у будь-який спосіб, чи то визначений Договором, чи законом.
Тому, у позикодавця виникло право нарахування процентів за Договором тільки у межах строку його дії - до 13.12.2020.
Таких же висновків дійшов Верховний Суд у правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, де зазначив, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
У постанові від 05 квітня 2023 року, справа №910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Відповідно до з статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Отже, враховуючи наведене, підстави для нарахування та сплати відсотків за період з після 13.12.2020, відсутні.
У зв`язку з викладеним, судом здійснено перерахунок заборгованості за відсотками в межах строку дії договору, тобто за 30 днів, починаючи з 13.11.2020 до 13.12.2020, та встановлено, що розмір заборгованості за відсотками складає 4819,50 грн. (8500* 1,89%*30=4819,50).
Крім того, позивачем доведено набуття ним прав кредитора за вказаним договором позики на підставі договору факторингу, презумпцію правомірності якого відповідачем не спростовано, а судом не встановлено обставин, які би свідчили про його нікчемність. 
Доводи відповідача про відсутність доказів оплати права вимоги за договором факторингу не свідчать про неналежне виконання сторонами своїх зобов`язань за договором факторингу. При цьому, наявність у позивача кредитної справи відповідача свідчить про неспростовану презумпцію належного виконання ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» своїх зобов`язань за договором, оскільки у п. 5.2.2., 5.2.3 Договору факторингу сторони передбачили право Клієнта призупинити формування та передачу Фактору нового Реєстру прав вимоги до дати оплати ціни придбання в повному обсязі ціни за попередньо передані Реєстри прав вимоги; достроково розірвати Договір факторингу в односторонньому порядку. Доказів реалізації Клієнтом цих прав матеріали справи не містять, у зв`язку з чим відсутні підстави ставити під сумнів належне виконання Фактором своїх зобов`язань.
Судом враховано, що матеріали справи не містять доказів отримання відповідачем повідомлення про відступлення права вимоги, проте за змістом ч. 2 ст. 516 ЦК України неотримання боржником повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не звільняє його від обов`язку погашення заборгованості, а лише наділяє його право на погашення заборгованості первісному кредитору, у зв`язку з чим новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків, оскільки у цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України відповідач не надала суду доказів належного, тобто відповідно до умов договору, виконання своїх зобов`язань договором позики, а саме щодо повернення позики у сумі 8500,00 грн та сплати узгоджених процентів за користування позикою у розмірі 4819,50 грн.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим стягує з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ» заборгованість за Договором позики № 3274672 від 13 листопада 2020 року у розмірі 13319,50 грн, з яких: 8500,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 4819,50 грн. – сума заборгованості за відсотками, тоді як у задоволенні решти позовних вимог відмовляє за необґрунтованістю. 
На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог (46,251475796%), тобто у розмірі 1231,40 грн.
Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
До інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). 
Відповідно до частини першої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
Згідно ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
На підтвердження понесення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 позивачем надано наступні докази:
- копію Договору про надання правничої допомоги №02-24 від 01 липня 2024 року, укладеного між ТОФ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ» та АО «ПРАВОВИЙ КУРС»;
- копію Додаткової угоди № 1/1 від 01.07.2024 до Договору про надання правничої допомоги №02-24 від 01 липня 2024 року;
- копію Акту прийому-передачі Реєстру Боржників № 97 від 18.12.2025 за Договором про надання правничої допомоги № 02-24 від 01 липня 2024 року;
- копію Акту прийому-передачі наданої правничої допомоги № 97 від 24.12.2025 за Договором про надання правничої допомоги № 02-24 від 01 липня 2024 року, згідно з яким Об`єднанням проведено консультації з клієнтом, здійснено вивчення документів та підготовлено проект позовних заяви для направлення до суду в кількості 25-ми (справ) позовних заяв відповідно до реєстру Боржників, згідно переліку, зокрема щодо ОСОБА_2 (проведено консультації з клієнтом, здійснено вивчення документів та підготовлено проект позовних заяви для направлення до суду) вартістю 7000 грн.
- копію платіжної інструкції № 1806 від 25.12.2025 на суму 175000,00 грн. 
В матеріалах справи міститься Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Ушакевич Мариною Петрівною, серія КВ № 6416 від 23 травня 2019 року.
Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI передбачено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
У постанові Великої Палати Верховного Суду у від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15 (провадження № 14-382цс19), зазначено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Водночас, при визначенні суми відшкодування, суд виходить з критерію реальності та необхідності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч. 5-6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.
Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.
Оцінюючи визначений стороною позивача розмір витрат на правничу допомогу, суд зазначає, що він відповідає зазначеним вище критеріям дійсності, необхідності, розумності їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. 
На підставі викладеного, з урахуванням категорії справи, ціни позову, значення справи для сторін, рівня складності спірних правовідносин, обсягу та характеру наданих позивачу послуг з правничої допомоги, принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, їхньої дійсності та необхідності, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто у сумі 3237,60 грн.
Керуючись ст. 2, 4, 10, 12-13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 259, 263-266, 268, 273, 279, 352, 354 ЦПК України, суд 
у х в а л и в :
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРОФІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь ТОВ «ПРОФІТ КАПІТАЛ», код ЄДРПОУ 39992082, адреса: м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8, заборгованість за Договором позики № 3274672 від 13 листопада 2020 року у розмірі 13319,50 грн (тринадцять тисяч триста дев`ятнадцять гривень 50 копійок).
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь ТОВ «ПРОФІТ КАПІТАЛ», код ЄДРПОУ 39992082, адреса: м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8, судовий збір у розмірі 1231,40 грн та інші судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3237,60 грн, а всього судові витрати у розмірі 4469,00 грн (чотири тисячі чотириста шістдесят дев`ять гривень 00 копійок).
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення суду складено 01 травня 2026 року.

Суддя І.П. Латка