справа № 492/97/26
провадження № 2/492/417/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України
12 травня 2026 року м. Арциз
Арцизький районний суд Одеської області у складі: 
головуючої судді – Гусєвої Н.Д.,
за участю секретаря судового засідання – Рябчук О.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, -
встановив:
ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі за текстом – ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР»), звернулося до суду з зазначеною позовною заявою до відповідачки, в якому просило суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитними договорами на загальну суму 45602,67 грн., а також судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІНФІНАНС» (далі за текстом - ТОВ «ІНФІНАНС») та відповідачкою було укладено електронний договір про споживчий кредит № 0970934088 від 17 жовтня 2019 року, згідно з умовами якого ТОВ «ІНФІНАНС» надало, а відповідачка отримала кредит у сумі 20000,00 грн. у межах строку дії договору 36 календарних місяців та зобов`язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом з процентною ставкою залежно від строку повернення кредиту, комісію за надання кредиту у сумі 20000,00 грн. Також, між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» (далі за текстом - АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК») та відповідачкою було укладено електронний договір про № 010/0581/82/91838035 від 07 березня 2019 року, згідно з умовами якого АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» надало відповідачці строком на 48 місяців, тобто до 07 березня 2023 року, кредит у сумі 9800,00 грн. на умовах повернення, платності та строковості, та відповідачка зобов`язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом з процентною ставкою залежно від строку повернення кредиту. ТОВ «ІНФІНАНС», АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» виконали умови вказаних договорів у повному обсязі, надавши відповідачці обумовлені вказаними договорами грошові кошти, однак відповідачка не здійснила повернення кредитних коштів у повному обсязі, а також не сплатила відсотки за користування кредитними коштами. Згідно з договором факторингу № 14-07/21 від 14 липня 2021 року, укладеним між ТОВ «ІНФІНАНС», та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (далі за текстом – ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ»), до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 0970934088 від 17 жовтня 2019 року. Окрім того, між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір про відступлення прав вимоги № 114/2-47 від 30 листопада 2021 року, згідно умов якого до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 010/0581/82/91838035 від 07 березня 2019 року. В подальшому, 10 січня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір про відступлення прав вимоги № 10-01/2023, згідно умов якого до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦНТР» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 0970934088 від 17 жовтня 2019 року та за кредитним договором № 010/0581/82/91838035 від 07 березня 2019 року. Враховуючи, що до позивача перейшли права грошової вимоги до відповідачки за вказаними договорами, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.
Представниця позивача у судове засідання не з`явилася, але просила суд про розгляд справи за її відсутності, про що зазначила у позовній заяві, у разі повторної неявки відповідачки у судове засідання не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідачка про дату, час та місце судового засідання була двічі поспіль повідомлена належним чином, однак у судове засідання повторно не з`явилася. Так, судом, відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України, надсилалась судова повістка про виклик до суду за адресою місця проживання відповідачки, зареєстрованого у встановленому законом порядку, однак, згідно з поштовим конвертом з судовою повісткою, що повернулась до суду з довідкою відділення «Укрпошти» з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою», свідчить про неможливість вручення відповідачці судової повістки, та відповідно до частини 8 статті 128 ЦПК України, в такому випадку вважається, що судовий виклик вручено відповідачці належним чином. 
У постанові Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність за вказаною адресою, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії, а повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки.
Відповідачка клопотання про розгляд справи за її відсутності, відзив до суду не подала, про причини неявки у судове засідання суд не повідомила.
Суд, також, враховує, що складовим елементом права на справедливе судочинство є судовий розгляд справи упродовж розумного строку (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) від 04 листопада 1950 року та рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Світлана Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, пункт 86; «Странніков проти України» від 03 травня 2005 року, пункт 40; «Лещенко і Толюпа проти України» та «Смирнова проти України» від 08 листопада 2005 року, пункт 54, «Антоненков та інші проти України» від 22 листопада 2005 року, пункт 41).
Суд зазначає, що відповідно до вимог частини 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Також, у рішенні ЄСПЛ у справі «Тойшлер проти Германії» від 04 жовтня 2001 року наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.
Отже, відповідачка зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
З матеріалів справи не вбачається, що відповідачка надавала суду доказів неможливості прибути в судове засідання. Суд враховує строки розгляду справи, передбачені законом, дві неявки відповідачки в судове засідання без поважних причин, а також не встановлення наявності поважних причин для неявки.
Також, судом вжито всіх можливих заходів для повідомлення відповідачки про розгляд справи, забезпечено всі процесуальні права у спосіб, передбачений ЦПК України.
Виходячи з вищезазначеної практики ЄСПЛ, беручи до уваги дві поспіль неявки відповідачки у судове засідання, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності відповідачки, яка з 02 березня 2026 року, тобто з моменту прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, до ухвалення даного рішення жодного разу в судове засідання не з`явилася, станом розгляду справи не цікавилася, тим самим своїм процесуальним обов`язком з`явитись в судове засідання за викликом, знехтувала.
Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачку, яка не вчиняє дій щодо участі у розгляді справи.
Враховуючи вказані факти, згоду представниці позивача, що викладена у позовній заяві, щодо заочного розгляду справи, суд вважає за можливе, відповідно до частини 4 статті 223 ЦПК України, ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. 
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобов`язального права, пов`язані з ухиленням боржниці від виконання своїх обов`язків з повернення кредитних коштів кредитору, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися Цивільним Кодексом України.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
07 березня 2021 року між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та ОСОБА_1 відповідачкою у справі, було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/0581/82/91838035 (далі за текстом - Заява), паспорту споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка», згідно з умовами якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» відкрив картковий рахунок та встановив поточний ліміт у сумі 9800,00 грн., строком на 48 місяців, тобто до 07 березня 2023 року, а ОСОБА_1 отримала кредит у вказаній сумі та зобов`язалася повернути кредитні кошти у повному обсязі та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 42,0 % річних, шляхом сплати кредиту та процентів за користування ним щомісячними платежами по 1148,58 грн. щомісяця до 20 числа кожного місяця з дати надання кредиту до повного його погашення.
Відповідно до пункту 11 Заяви відповідачка підтвердила, що вона ознайомлена з чинною редакцією Правил. Клієнтка визнає та підтверджує, що на взаємовідносини Сторін за цією заявою поширюються положення Договору, Правил та зобов`язалася дотримуватися умов Договору, Правил.
Факт надання АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» позичальниці ОСОБА_1 , відповідачці у справі, кредитних коштів відповідно до умов договору № 010/0581/82/91838035 від 07 березня 2021 року підтверджується копією виписки по рахунку.
В порушення умов зазначеного кредитного договору відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість перед АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», яка, згідно з розрахунком, наданим позивачем, станом на день формування позовної заяви (26 січня 2026 року) з урахуванням заборгованості за кредитом та процентами за його користування, склала загальну суму 16871,46 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 9873,19 грн., заборгованості за нарахованими відсотками у сумі 6362,06 грн., заборгованості за нарахованими відсотками згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) у сумі 636,21 грн.
30 листопада 2021 року між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-47, відповідно до умов якого АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами згідно з реєстром боржників, серед яких право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 010/0581/82/91838035 від 07 березня 2019 року.
Згідно з реєстром боржників, витягом з реєстру боржників, актом приймання-передачі реєстру боржників ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за договором № 010/0581/82/91838035 від 07 березня 2019 року у розмірі 11622,72 грн.
ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» згідно з договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», у томі числі і за кредитним договором № 010/0581/82/91838035 від 07 березня 2019 року, що укладений між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та ОСОБА_1 .
Згідно з реєстром боржників, витягом з реєстру боржників, актом приймання-передачі реєстру боржників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за договором № 010/0581/82/91838035 від 07 березня 2019 року у розмірі 16871,46 грн.
17 жовтня 2019 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0970934088, відповідно до умов якого, товариство надало позичальниці фінансову послугу з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, за умовами програми «MoneyBOOM», а позичальниця зобов`язалася отримати та належним чином використовувати і повернути в передбачені вказаним договором строки кредит та сплатити відсотки та інші платежі за користування кредитом.
Відповідно до пункту 1.6 договору ТОВ «ІНФІНАНС» відкрило ОСОБА_1 кредитну лінію в розмірі 20000,00 грн. Максимальний строк користування кредитом (траншем) 30 календарних днів. Максимальна відсоткова ставка за один календарний день - 1,75 %.
Згідно з пунктом 1.2 договору кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії договору - 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу не пізніше строку користування траншем.
Відповідно до пропозиції надання 3 траншу кредиту згідно заявки-анкети № 2628799873 від 26 грудня 2019 року в рамках договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0970934088 від 17 жовтня 2019 року (оферта), ТОВ «ІНФІНАНС» пропонує ОСОБА_1 отримати 3 транш кредиту в рамках договору надання позики, в тому числі і на умовах надання фінансового кредиту № 0970934088 від 17 жовтня 2019 року, строк дії договору - 3 роки. Розмір траншу 2800,00 грн., відсоткова ставка 1,75 % за один день користування кредитом, річна відсоткова ставка 638,75 % річних. Пропозиція містить відмітку про підписання електронним підписом.
Відповідно до акцепту оферти від 26 грудня 2019 року на отримання 3 траншу кредиту згідно заявки-анкети № 2628799873 від 26 грудня 2019 року в рамках договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0970934088 від 17 жовтня 2019 року, ОСОБА_1 погодилась отримати 3 транш кредиту в рамках договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0970934088 від 17 жовтня 2019 року зі строком дії договору - 3 роки. Розмір траншу 2800,00 грн., відсоткова ставка 1,75 % за один день користування кредитом, річна відсоткова ставка 638,75 % річних. Акцепт містить відмітку про підписання електронним підписом.
Позивачем також долучено правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту за умовами програми «Pozichka».
Згідно з довідкою ТОВ «ІНФІНАНС» про ідентифікацію договір № 0970934088 від 17 жовтня 2019 року підписаний 26 грудня 2019 року із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 5f5s7u, який відправлений на номер телефону НОМЕР_1 .
Факт перерахування кредитних коштів підтверджується листом ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНИЙ ДАТА ЦЕНТР» № 4571_25908142728 від 08 вересня 2025 року, листом ТОВ «ІНФІНАНС», згідно з якими 26 грудня 2019 року було успішно перераховано кошти у розмірі 2800,00 грн. на платіжну картку НОМЕР_2 , транзакція в системі iPay.ua - 45420120, призначення платежу: зарахування 2800,00 грн. на картку НОМЕР_2 .
14 липня 2021 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу № 14-07/21, відповідно до умов якого ТОВ «ІНФІНАНС» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами згідно з реєстром боржників, серед яких право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 0970934088 від 17 жовтня 2019 року.
Згідно з реєстром боржників, витягом з реєстру боржників, актом приймання-передачі реєстру боржників ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за договором № 0970934088 від 17 жовтня 2019 року у розмірі 28731,21 грн.
ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» згідно з договором факторингу № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», у томі числі і за кредитним договором № 0970934088 від 17 жовтня 2019 року, що укладений між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 .
Згідно з реєстром боржників, витягом з реєстру боржників, актом приймання-передачі реєстру боржників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 0970934088 від 17 жовтня 2019 року у розмірі 11622,72 грн.
Згідно з розрахунком заборгованості станом на 26 січня 2026 року заборгованість відповідачки за кредитним договором № 0970934088 від 17 жовтня 2019 року, що укладений між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 , складає 51271,21 грн., яка складається із заборгованості: за тілом кредиту – 2800,00 грн., за відсотками - 48471,21 грн.
ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», позивачем у справі, було прийнято рішення про можливість застосування до позичальниці програми лояльності для споживачів фінансових послуг, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності просив стягнути з відповідачки заборгованість частково, а саме заборгованість у розмірі 28731,21 грн., з якої: 2800,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 25931,21 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги від ТОВ «ІНФІНАНС».
Також відповідно до розрахунку заборгованості станом на 26 січня 2026 року заборгованість відповідачки за кредитним договором № 010/0581/82/91838035 від 07 березня 2019 року, що укладений між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та ОСОБА_1 , складає 16871,46 грн., яка складається із заборгованості: за тілом кредиту – 9873,19 грн., за відсотками – 6998,27 грн.
Судом встановлено, що вказані кредитні договори були укладені, кредити були надані позичальниці ОСОБА_1 , відповідачці у справі, при цьому договір з АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» був укладений шляхом власноручного підписання Заяви про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/0581/82/91838035, паспорту споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка», а договір з ТОВ «ІНФІНАНС» – виключно за допомогою веб-сайтів кредитодавця, а також сторони вказаних кредитних договорів узгодили розмір кредиту, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі ОСОБА_1 , відповідачки у справі, для укладення договорів в електронній формі на погоджених умовах шляхом підписання договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Положеннями частини 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом положень частини 1, частини 2 статті 207, пункту 2 частини 1 статті 208 ЦК України правочини між фізичною та юридичною особою належить вчиняти у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо, крім іншого, воля сторін виражена за допомогою електронного засобу зв`язку, та якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Згідно з частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом, зокрема, заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.
Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Згідно із статтею 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , відповідачка у справі, власноручно підписала Заяву про відкриття карткового рахунку прийняла публічні пропозиції (оферти) та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/0581/82/91838035 (далі за текстом - Заява), паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка», тому договір № 010/0581/82/91838035 від 07 березня 2019 року є укладеним в простій письмовій формі.
Також, ОСОБА_1 , відповідачка у справі, шляхом власноручного введення одноразового ідентифікатора, отриманого від ТОВ «ІНФІНАНС», прийняла публічну пропозицію (оферти) та підписала договір про споживчий кредит № 0970934088 від 17 жовтня 2021 року, тобто здійснила акцепт пропозиції товариства, тому вказаний договір вважається укладеними відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію».
ОСОБА_1 , відповідачкою у справі, не спростовано презумпцію правомірності правочинів та не надано будь-яких доказів того, що АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», ТОВ «ІНФІНАНС» отримали її персональні дані та використали їх у власних цілях.
Судом встановлено, що сторони кредитного договору № 010/0581/82/91838035 від 07 березня 2019 року та договору про споживчий кредит № 0970934088 від 17 жовтня 2021 року досягли згоди з усіх істотних їх умов, уклали їх відповідно до положень ЦК України, а договір з ТОВ «ІНФІНАНС» укладено на підставі Закону України «Про електронну комерцію» шляхом обміну електронними повідомленнями.
Вказаними договорами передбачено порядок та умови отримання кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків, нарахованих за користування кредитними коштами.
ОСОБА_1 , відповідачка у справі, підписавши вказані кредитні договори надала згоду на отримання та повернення кредитів і сплати відсотків за користування кредитними коштами, інші платежі у строки та порядку, встановленими вказаними договорами.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.
Згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до частини 1 статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір відступлення права вимоги по кредитним договорам № 14-07/21 від 14 липня 2021 року, згідно умов якого до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за договором про надання позики № 0970934088 від 17 жовтня 2019 року, що також підтверджується Реєстрами боржників до вказаного договору факторингу. 
Крім того, між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір відступлення права вимоги по кредитним договорам № 114/2-47 від 30 листопада 2021 року, згідно умов якого до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 010/0581/82/91838035 від 07 березня 2019 року, що також підтверджується Реєстрами боржників до вказаного договору відступлення права вимоги. 
Далі, між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», позивачем у справі, укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, згідно з умовами якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідачки за договором про споживчий кредит № 0970934088 від 17 жовтня 2019 року на загальну суму 16235,25 грн., а також за кредитним договором № 010/0581/82/91838035 від 07 березня 2019 року на загальну суму 51271,21 грн.
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
У постанові Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі № 2-2035/11 (провадження № 61-2449св18) викладено висновок, що тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.
Аналогічний висновок також зроблено Верховним Судом у справі № 761/1543/20, провадження № 61-10389св21 від 23 лютого 2022 року, справа № 639/86/17, провадження № 61-5039св21 від 19 січня 2022 року, справа № 554/8549/15-ц, провадження № 61-18460св20 від 14 липня 2021 року.
Оскільки, позивач ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» на підставі договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, набуло право вимоги за договором про надання позики № 0970934088 від 17 жовтня 2019 року, укладеним між первісним кредитодавцем ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 , відповідачкою у справі, за кредитним договором № 010/0581/82/91838035 від 07 березня 2019 року, укладеним між первісним кредитодавцем АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та ОСОБА_1 , відповідачкою у справі, то у нього, як у нового кредитора, виникло право вимоги повернення кредитних коштів та інших передбачених договорами платежів, у зв`язку з неналежним виконанням позичальницею ОСОБА_1 , відповідачкою у справі, взятих на себе зобов`язань шляхом стягнення заборгованості за договором позики.
Доказів про визнання вказаних договорів факторингу, договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги недійсними чи погашення боргу первісному кредитору матеріали справи не містять.
Судом встановлено, що згідно з умовами договору про надання позики № 0970934088 від 17 жовтня 2019 року та кредитного договору № 010/0581/82/91838035 від 07 березня 2019 року, позичальниця ОСОБА_1 , відповідачка у справі, зобов`язалася повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування кредитами та інші платежі у повному обсязі у строки та на умовах, передбачених вказаними договорами.
Всупереч умовам вказаних договорів ОСОБА_1 , відповідачка у справі, не виконала своїх зобов`язань, після відступлення позивачу прав грошової вимоги до відповідачки не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості на рахунки ТОВ «ІНФІНАНАС», АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» або ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР».
Відповідно до частини 1, частини 3 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Положеннями частини 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Положеннями статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За правилом статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 580 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно з частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (стаття 612 ЦК України).
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , відповідачка у справі, кредитні кошти отримала, якими в подальшому розпорядилася на власний розсуд, однак свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів та сплати процентів не виконала, внаслідок чого у неї перед позивачем, до якого перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 , відповідачки у справі, виникла заборгованість за договором № 0970934088 від 17 жовтня 2021 року, згідно з розрахунком, наданого позивачем, склала загальну суму 28731,21 грн., з якої: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 2800,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 25931,21 грн., та за договором № 010/0581/82/91838035 від 07 березня 2019 року, згідно з розрахунком, наданого позивачем, склала загальну суму 16871,46 грн., з якої: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 9873,19 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 6362,06 грн.; заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 636,21 грн., що складає загальну суму 
Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказів, у розумінні статей 77, 78 ЦПК України, щодо неправильності розрахунків заборгованості за вказаними договорами ОСОБА_1 , відповідачкою у справі, суду не надано, іншого розрахунку заборгованості на іншу дату за вказаними договорами суду також не надано, чим відповідачкою не виконані вимоги частини 1 статті 81 ЦПК України, тому вказаний розрахунок приймається судом як доказ у вирішенні спору.
Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, відсутність заперечень проти позову зі сторони відповідачки, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки позов обґрунтований, а викладені позивачем у позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та вони не спростовані відповідачкою.
У зв`язку із задоволенням позовних вимог позивача, відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі спати судового збору у сумі 2662,40 грн., сплачені позивачем при зверненні з наявним позовом до суду, оскільки сплата судового збору підтверджена платіжною інструкцією кредитного переказу коштів № 0602290006 від 23 січня 2026 року (а. с. 1).
Представницею позивача у позовній заяві заявлено позовну вимогу щодо стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 16000,00 грн. у зв`язку з чим суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1, частини 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
За правилами частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у сумі 16000,00 грн. представницею позивача було надано: договір про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01 липня 2024 року; заявку на надання юридичної допомоги № 1816 від 01 грудня 2025 року; витяг з акту № 17 про надання юридичної допомоги від 31 грудня 2025 року, відповідно до яких вартість наданих юридичних послуг визначена у сумі 16000,00 грн.
Згідно з витягом з акту № 17 про надання юридичної допомоги від 31 грудня 2025 року Адвокатське об`єднання «ЛІГАЛ АССІСТАНС» надало ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наступні послуги: надання усної консультації з вивченням документів у сумі 4000,00 грн.; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду у сумі 12000,00 грн.
Від ОСОБА_1 , відповідачки у справі, до суду не надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги, наданої адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС».
Судом встановлено, що позивач поніс витрати у розмірі 16000,00 грн. на професійну правничу допомогу адвоката та від відповідачки не надійшло клопотання про зменшення таких витрат. 
Відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, від іншої сторони виключає можливість суду самостійно (без указаного клопотання) зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 29 березня 2018 року у справі № 907/357/16, від 18 грудня 2018 року у справі № 910/4881/18.
Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача судові витрати на правничу допомогу у розмірі 16000,00 грн., що відповідає критерію розумності їхнього розміру та є співмірною зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).
Керуючись статтями 4, 5, 7, 12, 13, 15, 19, 44, 48, 76-81, 89, 95, 128, 133, 137, 141, 211, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 273, 274-279, 280-282, 284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд, – 
ухвалив:
Позов ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» – задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ; місце проживання:  АДРЕСА_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (місцезнаходження: вулиця Мечнікова, будинок 3, офіс 306, місто Київ, 01133; код ЄДРПОУ: 44276926) заборгованість за договором про надання кредиту № 010/0581/82/91838035 від 07 березня 2019 року та за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0970934088 від 17 жовтня 2019 року на зальну суму 45602 (сорок п`ять тисяч шістсот дві) гривні 67 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ; місце проживання:  АДРЕСА_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (місцезнаходження: вулиця Мечнікова, будинок 3, офіс 306, місто Київ, 01133; код ЄДРПОУ: 44276926) витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок та витрати на правничу допомогу у розмірі 16000 (шістнадцять тисяч) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідачка, якій повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачкою в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Арцизького районного суду
Одеської області         Гусєва Н.Д.