ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2026 р.	м. Харків	Справа № 922/447/26	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Калантай М.В. 
при секретарі судового засідання Почуєвій А.А.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу 
за позовом 	Фізичної особи-підприємця Дмитренка Володимира Андрійовича, м. Миргород Полтавської області 	
до 	Фізичної особи-підприємця Рущака Костянтина Васильовича, м. Харків 	
про 	розірвання договору та стягнення 218 400,00 грн. 	
за участю представників:
від позивача: Воронов Р.С.
від відповідача: не з`явився 

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Дмитренко Володимир Андрійович (надалі - позивач) звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Рущака Костянтина Васильовича (надалі - відповідач), в якому просить розірвати договір поставки №8/07 від 15.07.2025, укладений між сторонами, а також стягнути з відповідача 163800,00грн. грошових коштів попередньої оплати, 54600,00грн. штрафу.
На підтвердження позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань щодо виготовлення та поставки у встановлений договором строк штаму для кутника 90х90x65, який був частково оплачений позивачем шляхом внесення попередньої оплати. У зв`язку з цим, позивач на підставі ч.2 ст.849 ЦК України відмовився від договору та просить стягнути з відповідача отриману суму попередньої оплати, а також згідно з п.5.3 Договору - штраф у розмірі 20% за прострочення виконання замовлення більш ніж на 15 діб.
Ухвалою від 17.02.2026 дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Ухвалою від 20.04.2026 на підставі ч.11 ст.176 ГПК України позовну заяву Фізичної особи-підприємця Дмитренка Володимира Андрійовича у даній справі залишено без руху, зобов`язано позивача усунути виявлені недоліки та протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали надати докази доплатити судового збору у розмірі 1996,80грн.
Також згідно з даною ухвалою розгляд справи №922/447/26 здійснюється за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі.
21 квітня 2026 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано квитанцію №90 від 20.04.2026 про сплату судового збору в розмірі 1996,810грн.
Ухвалою від 22.04.2026 у відповідності до ч.12 ст.176 ГПК України продовжено розгляд справи та призначено підготовче засідання на 08.05.2026.
Ухвалою від 08.05.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.06.2026.
Представник позивача в судовому засіданні 12.06.2026 підтримав доводи, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі.
Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, свого представника в судове засідання не направив
Суд зазначає, що згідно з положеннями частини 6 статті 6 ГПК України відповідач не має обов`язку щодо реєстрації свого електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами.
Частиною 11 статті 242 ГПК України визначено, що у разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Отже, ухвали суду у даній справі надсилалися відповідачу засобами поштового зв`язку за адресою його місцезнаходження (місця проживання), яка зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 61140, м.Харків, просп.Гагаріна, буд.40, кв.54.
За вказаною адресою відповідачу направлялися копії ухвал від 17.02.2026, від 20.04.2026, від 22.04.2026, від 08.05.2026, які були повернуті до суду. У тому числі ухвала від 08.05.2026 була повернута поштовою установою 27.05.2026 у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання.
Згідно з частиною 4 статті 120 ГПК України ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.
При цьому, відповідно до пунктів 4, 5 частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Враховуючи наведені приписи чинного законодавства, копія ухвали від 08.05.2026 вважається врученою відповідачу 27.05.2026, а тому суд приходить до висновку про належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання.
Пунктом 1 частини 3 статті 202 ГПК України встановлено, що у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання.
Частиною 9 статті 165 ГПК України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами та за відсутності представника відповідача.
15 липня 2025 року між позивачем, як Замовником, та відповідачем, як Виконавцем, укладено договір поставки №8/07, за умовами якого Виконавець зобов`язується виготовити за конструкторською документацією Замовника штам для кутника 90х90х65. Замовник зобов`язується прийняти та оплатити виготовлену оснастку, згідно рахунка-фактури Виконавця, що є невід`ємним Додатком до даного Договору.
Згідно з п.2.2 Договору сума даного Договору на момент підпису складає: 273000,00 грн. (без ПДВ).
Відповідно до п.3.1 Договору розрахунки за цим Договором здійснюються за попередньою оплатою:
- 60% суми договору Замовник сплачує до початку робіт, наступні 40% - сплачуються після випробувань штама та по факту виготовлення кутника.
16 липня 2025 року позивач за платіжною інструкцією №21 перерахував на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 163800,00грн. з призначенням платежу: "за штамп для кутника 90*90**65 згідно рах.12 від 15.07.2025", що відповідає 60% суми вказаного договору.
Специфікацією № 1 від 15.07.2025 до вказаного Договору передбачений термін виконання робіт - 5 тижнів з моменту здійснення передплати 60% суми договору.
Таким чином, відповідач повинен був виконати обумовлені Договором роботи з виготовлення штаму для кутника 90 х 90 х 65 не пізніше 20.08.2025.
За умовами п.п.4.1, 4.2 Договору передача виготовленої оснастки здійснюється на складі Виконавця. Подача транспортного засобу Замовником під завантаження здійснюється після повідомлення Виконавця про готовність оснастки до відправлення.
Проте відповідне повідомлення відповідача про готовність оснастки до відправлення, а також будь-які інші докази фактичної її передачі позивачу в матеріалах справи відсутні.
23 січня 2026 року позивач направив на адресу відповідача претензію за вих. № 23/01, в якій на підставі ч.2 ст.849 ЦК України повідомив про відмову від Договору та вимагав протягом 7 календарних днів з дати отримання претензії повернути сплачені в якості передоплати грошові кошти у сумі 163800,00грн.
Дана претензія була повернута позивачу поштовим оператором 10.02.2026 у зв`язку з закінченням терміну зберігання поштового відправлення.
До даного часу відповідач отриману суму попередньої оплати не повернув.
Враховуючи невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань, позивач звернувся до Господарського суду Харківської області з даним позовом, у якому просить розірвати Договір, а також стягнути з відповідача на свою користь 163800,00грн. грошових коштів попередньої оплати та 54600,00грн. штрафу.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.
Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК України).
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У даному випадку, з огляду на предмет Договору та обсяг прав та обов`язків сторін правочину, слід дійти висновку, що між сторонами фактично склалися правовідносини підряду.
Так, відповідно до частин 1, 2 статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Ціна роботи або способи її визначення, а також строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (ч.1 ст.843, ч.1 стю846 ЦК України). 
Згідно з частиною 1 статті 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За приписами статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Судом встановлено, що позивач 16.07.2025 на виконання умов Договору здійснив на користь відповідача попередню оплату в розмірі 60% від суми Договору (273000,00грн. х 60% = 163800,00грн.) У свою чергу, відповідач протягом 5 тижнів з дати отримання суми попередньої оплати був зобов`язаний виготовити та передати позивачу штам для кутника 90х90х65, проте свій обов`язок не виконав.
Відповідно до статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. 
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Згідно з частиною 2 статті 849 ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.
З матеріалів справи вбачається, що позивач цим правом скористався та, враховуючи невиконання відповідачем роботи в установлений в Договорі та Специфікації №1 від 15.07.2015 строк, повідомив відповідача про відмову від Договору та вимагав повернення отриманої суми попередньої оплати.
Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно зі статями 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідачем не надано суду та в матеріалах справи відсутні докази своєчасного виготовлення передбаченої Договором оснастки та передачі її позивачу, а також докази повернення отриманої суми попередньої оплати.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
У зв`язку з цим суд вважає позовні вимоги про розірвання Договору та про стягнення 163800,00грн. грошових коштів попередньої оплати законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Згідно зі статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. 
Пунктом 5.3 Договору встановлено, що за порушення строків постачання товару Виконавець сплачує пеню у розмірі денної подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення постачання та 20% штрафу від суми договору у випадку прострочення виконання замовлення більш, ніж на 15 діб.
З огляду на те, що станом на момент звернення з даним позовом відповідач допустив прострочення виготовлення та поставки товару на строк більше, ніж 15 днів, позивач правомірно здійснив нарахування штрафу у розмірі 54600,00грн. (сума договору 273 000 грн. х 20%).
У зв`язку з цим, позовні вимоги про стягнення штрафу також підлягають задоволенню.
Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є змагальність сторін.
Частиною 3 статті 13 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Суд наголошує, що відповідно до частини 4 статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Таким чином, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів, які б спростовували наведені у позові обставини, судом здійснено розгляд справи з урахуванням наявних у ній матеріалів, які підтверджують правомірність вимог позивача.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.
Крім того, позивач просить покласти на відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00грн.
Так, статтею 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Пунктом 8 статті 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00грн. підтверджується Договором про надання правової допомоги №10/02 від 10.02.2026, укладеним між позивачем та адвокатом Вороновим Р.С., ордером серії АХ №1265049 від 10.02.2026, Актом №10/02 здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) від 10.02.2026, квитанцією № 2233-6357-2095-0021 від 11.02.2026 на суму 10000,00грн.
Відповідно до частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з наданого позивачем Акту №10/02 здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) від 10.02.2026 адвокатом були надані послуги на загальну суму 10000,00грн., що були пов`язані з розглядом даної справи та полягали в складанні позовної заяви про розірвання договору та стягнення коштів з ФОП Рущак К.В.
Визначена сторонами договору про надання правничої допомоги вартість виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) не суперечить рекомендованим (мінімальним) ставкам адвокатського гонорару, затвердженим рішенням Ради адвокатів Харківської області №13/1/7 від 21.07.2021.
Відповідачем, відповідно до приписів частин 5 та 6 статті 126 ГПК України, не заявлялось клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката або інших заперечень щодо неспівмірності заявлених витрат позивача, пов`язаних з розглядом справи.
Таким чином, на відповідача слід покласти витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00грн.
Керуючись статтями 129, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд  

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.
Розірвати договір поставки №8/07 від 15.07.2025, укладений між Фізичною особою-підприємцем Дмитренко Володимиром Андрійовичем (РНОКПП НОМЕР_1 ) та Фізичною особою-підприємцем Рущак Костянтином Васильовичем (РНОКПП НОМЕР_2 ).
Стягнути з Фізичної особи-підприємця Рущака Костянтина Васильовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Фізичної особи-підприємця Дмитренка Володимира Андрійовича ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 163800,00грн. грошових коштів попередньої оплати, 54600,00грн. штрафу, 10000,00грн. витрат на професійну правничу допомогу, 5324,80грн. судового збору.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Повне рішення складено "22" червня 2026 р. 

Суддя		М.В. Калантай