РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 року 	справа № 580/1693/26 	
	м. Черкаси 	
Черкаський окружний адміністративний суд в складі:
головуючого – судді: Янківської В.П., 
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,
встановив:
20 лютого 2026 року до Черкаського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до Відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якому просить:
1) визнати протиправною бездіяльність Відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України щодо не закінчення виконавчого провадження № 72451632 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) виконавчого збору в розмірі 49649,35 грн;
2) зобов`язати Відділ державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України закінчити виконавче провадження № 72451632 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Відділу виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України виконавчого збору в розмірі 49649,35 грн з застосуванням наслідків закінчення виконавчого провадження в порядку ст. 40 Закону України “Про виконавче провадження”.
Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що існує два виконавчі провадження предметом яких, окрім іншого, є стягнення з позивача виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця у зв`язку з примусовим виконанням виконавчого листа Уманського міськрайонного суду Черкаської області № 8/14/11 (№ 8/2318/1/2012), що за своєю суттю є стягненням подвійної суми, й суперечить чинному в Україні законодавству.
Ухвалою суду від 06.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження.
Відповідач у встановлений судом строк надав відзив на позовну, в якому в задоволенні позову просить відмовити та зазначив, що у зв`язку з несплатою Позивачем (Боржником) виконавчого збору на користь держави стягнення якого відбувається в рамках ВП № 72451632 підстав для закінчення виконавчого провадження у зв`язку з несплатою, зняття арештів, накладених на кошти та майно ОСОБА_1 у Відділу немає.
Дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.
Перевіркою відомостей, що містяться в Автоматизованій системі виконавчого провадження (далі - АСВП), Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень (далі – ЄДРВП) та електронного архіву встановлено, що на виконанні у Відділі в період з 2012 по 2023 рік перебували виконавчі провадження № 33975438, № 33975251 з примусового виконання виконавчих листів № 8/14/11/8/2318/1/2012, виданих 16.07.2012, 16.08.2012 року Апеляційним судом Черкаської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Державний ощадний банк України" судових витрат в сумі 2670,00 грн та про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Державний ощадний банк України" боргу в сумі 510293,73 грн, звернення стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку площею 0,0405 га та житловий будинок, що належить ОСОБА_1 , шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною житлового будинку 689000,00 грн, земельної ділянки 12400, 00 грн.
Виконавче провадження № 33975251 про стягнення з ОСОБА_1 судових витрат в сумі 2670,00 грн на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» 28.09.2021 завершено у відповідності до вимог п.9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (далі – Закон) у зв`язку з повним фактичним виконанням. 
Виконавче провадження № 33975438 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Державний ощадний банк України" боргу в сумі 510293,73 грн, звернення стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку площею 0,0405 га та житловий будинок, що належить ОСОБА_1 , шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною житлового будинку 689000,00 грн, земельної ділянки 12400, 00 грн 04.08.2023 року завершено з підстав, передбачених п.1 ч. 1 ст. 37 Закону на підставі заяви стягувача про повернення виконавчого документу без подальшого виконання.
У відповідності до вимог частини 3 ст. 40 Закону у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених п. 1 , 3 , 2 , 4 , 6 , 9 , 4 , 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених п. 1 (крім випадку, передбаченого ч.9 статті 27 Закону), 11 , 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому Законом. 
На виконання вимог вищевказаної статті Закону, у постанові про повернення виконавчого документу стягувачу, державним виконавцем зазначено про необхідність виділення виконавчого збору в сумі 49649,35 грн в окреме виконавче провадження. 
07.08.2023 державним виконавцем, керуючись ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону було розпочато виконавче провадження № 72451632 з примусового виконання постанови № 33975438, виданої 11.11.2021 року Відділом, про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 51029,37 грн на користь держави (залишок нестягнутого виконавчого збору 49649,35 грн). В рамках виконавчого провадження виконавцем було вжито всіх необхідних заходів примусового характеру, у тому числі звернуто стягнення на майно та кошти в межах суми заборгованості за виконавчим провадженням, шляхом винесення відповідних постанов, копію яких було направлено до відома сторін виконавчого провадження 07.08.2023 року за вих. № 52681/3, № 52682/3. Згідно матеріалів виконавчого провадження вбачається, що в процесі примусового виконання стягнуто та перераховано на користь держави кошти в сумі 13800,48 грн, з яких перераховано 250 грн як витрати виконавчого провадження, 13550,48 грн як сплата основного боргу (виконавчого збору) на користь держави. 
Вважаючи протиправною бездіяльність Відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України щодо не закінчення виконавчого провадження № 72451632 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) виконавчого збору в розмірі 49649,35 грн, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір по суті суд зазначає таке.
Правовідносини щодо здійснення виконавчих дій регулюються Законом України від 02 червня 2016 року №1404-VIII "Про виконавче провадження".
Нормами статті 2 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад, зокрема забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Згідно з частиною першою статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Положеннями ч.ч. 5-6 ст. 26 Закону 1404-VIII передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Згідно з ч. 2 статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
Частиною 8 статті 27 Закону 1404-VIII визначено, що під час передачі виконавчого документа від органу державної виконавчої служби приватному виконавцю виконавчий збір не стягується, якщо він не був стягнутий на момент передачі. У разі стягнення частини виконавчого збору на момент передачі виконавчого документа приватному виконавцю стягнута частина виконавчого збору поверненню не підлягає.
Відповідно до частин 1, 4 статті 42 Закону 1404-VIII, кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.
На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.
Норми Закону №1404-VІІІ передбачають, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій щодо примусового виконання рішення, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.
Стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження державний виконавець повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення з боржника виконавчого збору в постанові про відкриття виконавчого провадження та винесення постанови про стягнення виконавчого збору одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.
Відповідно до змісту п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404-VIII, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.
Відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону №1404-VIII, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Отже, з аналізу наведених норм законодавства вбачається, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у випадку, коли він подав письмову заяву про повернення йому виконавчого документа, відповідно до приписів ч. 3 ст. 40 Закону № 1404-VIII, виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, винесеної державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа.
Статтею 31 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" визначено право приватного виконавця на отримання винагороди. Згідно зі статтею 31 вказаного Закону ( в редакції чинної на час виникнення спірних відносин) за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода . Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової. Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України. Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) . Основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення. Приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Судом встановлено, що з рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області у справі № 8/14/11 6/705/94/25 № 8/14/11 6/705/94/25, 12 вересня 2025 в якості погашення боргу ОСОБА_2 за кредитним договором № 8740 від 13.08.2007 на поточний рахунок стягувача за виконавчим документом - Філії Черкаського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України » ОСОБА_1 було зараховано кошти в сумі 510293,80 грн. Відповідно до Довідки № 55/5.1-05/120803/2025 виданої стягувачем за виконавчим документом заборгованість погашено в повному обсязі, борг відсутній… Судом також зазначено, що відповідно до постанови державного виконавця від 04.08.2023 про повернення виконавчого документу стягувачу в межах ВП 333975438 пунктом 2 зазначено про необхідність виділення виконавчого збору в сумі 49649,35 гривень в окреме виконавче провадження. Проте наявність чи відсутність виконавчого збору за виконавчим документом не може впливати на визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, адже, стягнення виконавчого збору здійснюється в окремому виконавчому провадженні, на підставі виконавчого документа – постанови про стягнення виконавчого збору.
Виконання постанови про стягнення виконавчого збору відбувається в порядку, передбаченому для примусового виконання виконавчих документів.
Отже, як встановлено з постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 04.08.2023 року АСВП № 33975438, старшим державним виконавець Щербак О.І. під час провадження виконавчих дій було прийняте правомірне рішення у відповідності до вимог п.1 частини 1 ст. 37 Закону, про що було винесено процесуальний документ.
Крім того, суд звертає увагу, що постанова № 33975438, видана 11.11.2021 Відділом державної виконавчої служби у м. Умані Уманського району Черкаської області ЦМУМЮ (м. Київ), про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 51029,37 грн на користь держави боржником в строк та порядок, передбачений чинним законодавством не оскаржувалась та є чинною. 
Постанова про відкриття виконавчого провадження № 72451632 від 07.08.2021 також не була оскаржена стороною виконавчого у встановленому Законом порядку згідно чинного законодавства.
На запит державного виконавця за № 21814/8 від 03.03.2026 отримана відповідь приватного виконавця Недоступа Дмитра Миколайовича з якої вбачається, що на його виконанні перебувало виконавче провадження № 73165714 з примусового виконання виконавчого листа № 8/14/11 виданого 16.02.2012 Уманським міськрайонним судом Черкаської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Державний ощадний банк України" боргу в сумі 510293,73 грн, звернення стягнення на предмет іпотеки земельну ділянку площею 0,0405 га та житловий будинок, що належить ОСОБА_1 , шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною житлового будинку 689000,00 грн, земельної ділянки 12400, 00 грн. 
03.12.2025 на адресу приватного виконавця надійшла заява стягувача, в якій виконавця повідомлено про виконання рішення боржником, шляхом перерахунку коштів на виконання рішення суду на рахунки стягувача. 
03.12.2025 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження керуючись вимогами п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження». 
Основна винагорода по вказаному виконавчому проваджені не стягувалась. 
Таким чином, вище викладене та надані докази спростовують твердження позивача щодо стягнення подвійної суми виконавчого збору так, як приватним виконавцем основна винагорода не стягувалася, у зв`язку з тим, що в АСВП наявна інформація щодо відкритого виконавчого провадження № 72451632 з примусового виконання постанови № 33975438, виданої 11.11.2021 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 51029,37 грн на користь держави (залишок нестягнутого виконавчого збору 49649,35 грн).
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
За таких обставин, Черкаський окружний адміністративний суд, за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує наступне.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Зважаючи на те, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, тому відсутні правові підстави для розподілу судових витрат зі сплати судового збору.
Керуючись ст.7, 9, 77, 139, 241-246, 250, 257, 262, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
вирішив:
У задоволенні позову відмовити повністю.
Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня підписання рішення.

Суддя 	Валентина ЯНКІВСЬКА