Справа № 635/3784/21
Провадження № 2/635/1149/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2026 року      селище Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючий суддя О.М. Пілюгіна
секретар судового засідання Головінов С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, 
представник відповідача – адвокат Панасенко Павло Петрович, який діє на підставі ордеру серії АХ № 1059875 від 20 липня 2021 року,
ВСТАНОВИВ:
представник ПрАТ «СК «Альфа Страхування» звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 367018,17 гривень. 
В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 18 вересня 2020 року між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та ОСОБА_2 (Страхувальник) було укладено Договір страхування № 330.0000090.522.9277 (Договір страхування), за яким ПрАТ «СК «Альфа Страхування» було застраховано майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з експлуатацією автомобіля «Тойота», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Згідно Довідки про ДТП, 24 листопада 2020 року у місті Харків по вулиці Каразіна, 3, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Тойота», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобіля «Мерседес», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 (Відповідач). Відповідно до Постанови Київського районного суду міста Харкова від 01 лютого 2021 року, зазначена ДТП сталася з вини водія ОСОБА_1 . Представником страхувальника до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» було подано заяву на виплату страхового відшкодування. Виходячи з чинності страхового захисту, результатів розслідування страхового випадку та Договору страхування, ПрАТ «СК «Альфа Страхування» було сплачено страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 367018,17 гривень, що підтверджується платіжним дорученням, шляхом оплати ремонтних робіт, згідно Договору Рахунку № 6450 від 01 грудня 2020 року. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Крім того до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за заподіяний збиток. За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник – особа, яка завдала шкоду. Така особа відповідно має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) до повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала відповідальність. При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Якщо для відновлення попереднього стану речі, яка мала певну зношеність, зокрема автомобіля, було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). З урахуванням наведеного, правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, які підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці. Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду від 07 лютого 2019 року у справі № 645/3746/16. Отже, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу збиток, який було завдано в результаті ДТП, що мала місце 24 листопада 2020 року у розмірі 367018,17 гривень, що змусило позивача звернутися до суду з позовом.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22 червня 2021 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження.
23 липня 2021 року представник відповідача ОСОБА_3 подав суду відзив, в якому заперечував проти вимог позивача, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з наступних підстав. Так, згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 власником автомобіля Toyota rav-4 Hybrid, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , є ОСОБА_4 . Відповідно до договору № 330.0000090.522.9277 добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу страхувальником є ОСОБА_2 , а вигодонабувачем – ОСОБА_4 . Отже, відповідно до договору № 330.0000090.522.9277 вигодонабувачем було призначено саме ОСОБА_4 , та саме він повинен був отримувати страхове відшкодування. Разом з тим, відповідно до платіжного доручення № 601 від 11 січня 2021 року грошові кошти в сумі 367018,17 гривень безпідставно було виплачено ОСОБА_2 , а не ОСОБА_4 . Таким чином, ПрАТ «СК «Альфа Страхування» не набуло права вимоги до ОСОБА_1 на підставі ст. 27 Закону України «Про страхування». Звіт про оцінку автомобіля Toyota rav-4 Hybrid, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , від 13.11.2020 № 490/2020 (Звіт про оцінку) не є належним доказом по вказаній цивільній справі. Дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Toyota RAV 4, НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки Mersedes benz vitto 113cdi, НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_1 відбулася 24 листопада 2020 року. При цьому, згідно зі Звітом про оцінку, дата оцінки – 26 листопада 2020 року, а ремонтна калькуляція № 490/2020А датована 13 грудня 2020 року. Звіт про оцінку містить посилання на ремонтну калькуляцію датовану 13 грудня 2020 року. Так, згідно з п. 3.2. Звіту про оцінку, наданий на оцінку автомобіль Toyota rav-4 Hybrid, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , має пошкодження для усунення яких потрібний відновлювальний ремонт обсягом, наведеним у калькуляції. З викладеного вбачається, що Звіт про оцінку виконано «заднім» числом та автомобіль Toyota rav-4 Hybrid, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , взагалі не оглядався оцінювачем ФОП ОСОБА_5 , а отже існують сумніви щодо його достовірності. Крім того, огляд автомобіля Toyota rav-4 Hybrid, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , проводився без присутності ОСОБА_1 та останній не мав можливості надати свої заперечення, зауваження тощо. При цьому, відповідач не погоджується з розміром матеріального збитку в сумі 367018,17 грн. та вважає його завищеним. Таким чином, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» не обґрунтовані належними та допустимими доказами. Крім того, позивач безпідставно посилається на ст. 1194 ЦК України, згідно з якою особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) та висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 07 лютого 2019 року у справі № 645/3746/16, оскільки між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та ОСОБА_1 виникли інші правовідносини, а саме між страховиком та особою, відповідальною за завданий збиток. Разом з відзивом представник відповідача подав клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи. 
28 вересня 2021 року представник ПрАТ «СК «Альфа Страхування» подав суду відповідь на відзив, в якому заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, також надав наступні пояснення. Стосовно вигодонабувача за Договором страхування № 330.0000090.522.9277(Договір) – вигодонабувачем за Договором являється ОСОБА_4 . 20 березня 2019 року ОСОБА_4 здійснив своє волевиявлення та нотаріально засвідчив Довіреність на вчинення правочинів від його імені, одним із уповноважених Довіреності є Кльопов Олексій Вікторович. Таким чином позивач належним чином виконав зобов`язання за Договором та виплатив страхове відшкодування ОСОБА_2 на підставі нотаріально засвідченої Довіреності та у зв`язку з чим позивач набув право вимоги до відповідача. У звіті про оцінку № 490/2020 від 13.11.2020 (Звіт) складеного суб`єктом оціночної діяльності Фізичної особою-підприємцем ОСОБА_5 (сертифікат № 1243/17 від 22.12.2017), при складанні було допущено технічну помилку та зазначено невірну дату складання Звіту. Позивачем було направлено лист № 4198/10-19-У від 21.09.2021 до ФОП ОСОБА_5 з проханням виправити технічну помилку, а саме вказати дійсну дату складання Звіту про оцінку № 490/2020. ФОП ОСОБА_5 у відповідь було надано позивачу пояснювальну записку з підтвердженням допущеної помилки та проханням вважати правильною дату складання Звіту 13 грудня 2020 року. Стосовно проведення огляду автомобіля марки «Тойота», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , без присутності ОСОБА_1 – відповідно до п. 5.2. Методики товарознавчої експертизи оцінки колісних транспортних засобів, зареєстрованої Міністерством юстиції за № 724/16740, зазначено, що виклик заінтересованих осіб для технічного огляду КТЗ здійснюється в разі потреби, таким чином законодавство не передбачає обов`язку виклику заінтересованих осіб для технічного огляду КТЗ.
28 вересня 2021 року представник ПрАТ «СК «Альфа Страхування» подав суду заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 04 жовтня 2021 року задоволено клопотання Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» про проведення судового засідання в режимі відеоконференції та доручено Київському апеляційному суду забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції.
04 жовтня 2021 року представник відповідача Панасенко П.П. подав суду заяву заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.
08 жовтня 2021 року представник відповідача ОСОБА_3 подав суду заперечення на відповідь на відзив, в яких надав наступні пояснення. Так, у відповіді на відзив на позовну заяву позивач вказує, що «20 березня 2019 року ОСОБА_4 здійснив своє волевиявлення та нотаріально засвідчив Довіреність на вчинення правочинів від його імені, одним із уповноважених Довіреності являється ОСОБА_2 ». Разом з тим, в довіреності від 20.03.2019 вказано наступне: «Я, ОСОБА_4 надаю ОСОБА_2 право вчиняти наступні правочини від мого імені: Розпоряджатися будь-якими належними мені грошовими коштами та/або майном, у зв`язку з чим надаю право набувати за будь-якими договорами у будь-який вид власності на моє ім`я: Будь-які транспортні засоби, в тому числі як нові, так і ті, що вже були у користуванні третіх осіб або будь-яку земельну ділянку з житловим будинком, дачею, присадибним будинком, іншими будівлями, в тому числі нежитловими, без виключень, або, Будь-яку земельну ділянку або, Будь-який житловий будинок чи будь-яку квартиру...». Таким чином, ОСОБА_2 на підставі ст. 244 ЦК України мав право представляти інтереси ОСОБА_4 перед третіми особами, зокрема ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування», в тому числі отримувати грошові кошти в якості страхового відшкодування, але не на своє ім`я, а на ім`я ОСОБА_4 . Разом з тим, відповідно до платіжного доручення № 601 від 11 січня 2021 року грошові кошти в сумі 367018,17 гривень було виплачено на ім`я ОСОБА_2 , а не на ім`я ОСОБА_4 . Крім того, позивачем не надано доказів того, що на момент отримання страхового відшкодування довіреність ОСОБА_4 від 20.03.2019 була чинною та не була ним скасована. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Довіреність ОСОБА_4 від 20.03.2019 позивачем не була подана разом з позовною заявою, при цьому позивачем не зазначено поважних причин пропуску строку подання вказаного доказу та не заявлено клопотання про встановлення додаткового строку для подання доказу, у зв`язку з чим, представник відповідача просив суд не приймати до розгляду зазначений доказ.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19 листопада 2021 року ухвалено цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди – розглядати за правилами загального позовного провадження та призначити до розгляду в підготовчому засіданні.
Спеціальним розпорядженням Голови Верховного суду № 2/0/9-22 від 08 березня 2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ, що розглядаються Харківським районним судом Харківської області та визначено територіальну підсудність Полтавському районному суду Полтавської області.
На підставі вищевказаного розпорядження цивільна справа передана до Полтавського районного суду Полтавської області за підсудністю.
Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 08 листопада 2023 року цивільну справу передано на розгляд до Харківського районного суду Харківської області.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 14 березня 2024 року цивільну справу прийнято в провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження та проведення підготовчого засідання.
17 липня 2024 року представник відповідача ОСОБА_3 подав суду клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи. 
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17 липня 2024 року призначено по справі судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса.
12 грудня 2024 року судовим експертом Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. професора М.С. Бокаріуса» Бочаровим С.М. надано клопотання експерта № 10057 про надання додаткових матеріалів (вихідних даних) необхідних для проведення транспортно-товарознавчої експертизи, в тому числі надання пошкодженого автомобіля Toyota rav-4 Hybrid, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та листом № 10057 від 07 березня 2025 року повідомлено, що експертиза № 10057 знята з виконання у зв`язку із ненаданням додаткових матеріалів. 
06 травня 2025 року представник відповідача Панасенко П.П. подав суду клопотання та просить призначити по справі судову автотоварознавчу експертизу за матеріалами справи № 635/3784/21, проведення якої доручити експертам Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 06 травня 2025 року цивільну справу № 635/3784/21 за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди направлено до Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України для проведення судової автотоварознавчої експертизи, призначеної ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17 липня 2024 року за даними матеріалів цивільної справи № 635/3784/21.
09 червня 2025 року судовим експертом Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Коваленко Н.В. надано клопотання експерта № СЕ-19/121-25/12645-АВ від 02.06.2025 про надання додаткових матеріалів, необхідних для складання висновку експерта та рахунок-фактуру.
26 червня 2025 року представник відповідача Панасенко П.П. подав суду заяву, в якій повідомив, що відповідач ОСОБА_1 не має можливості на клопотання експерта від 02.06.2025 надати інформативні, гарної якості, кольорові (не більше двох зображень на сторінку формату А-4) фотолюстрацій з пошкодженнями КТ3 Toyota Rav-4 Hibrit, державний реєстраційний номер НОМЕР_6 , у роздрукованому вигляді або на будь-якому електронному носії (флеш-накопичувач, CD-диск тощо), оскільки їх не має у його розпорядженні; також долучив згоду відповідача ОСОБА_1 на обробку персональних даних та копію квитанції про оплату експертизи.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08 липня 2025 року справу направлено до Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України для проведення судової автотоварознавчої експертизи, призначеної ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17 липня 2024 року за даними матеріалів цивільної справи № 635/3784/21.
15 вересня 2025 року судовим експертом Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Коваленко Н.В. надано повідомлення про неможливість проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи. 
26 березня 2026 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
21 травня 2026 року представник відповідача ОСОБА_3 подав суду додаткові пояснення в яких посилався на наступне. Позивачем не було надано до суду належні та допустимі докази на підтвердження розміру шкоди, спричиненої в результаті ДТП. На спірні правовідносини не поширюються вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», так як між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та страхувальником було укладено договір добровільного страхування – Договір №330.0000090.522.9277 добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу. Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про страхування» передбачено, що добровільне страхування це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Згідно з ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з постановою Кабінету міністрів України «Про затвердження Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" від 10 вересня 2003 року №1440 прямі збитки – поточна вартість витрат на відтворення, заміщення або відшкодування ринкової вартості об`єкта оцінки без урахування неотриманих майбутніх вигод. Позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Так, на підтвердження розміру шкоди, завданої ДТП позивачем надано до суду наступні документи: Звіт про оцінку автомобіля № 490/2020 від 13.11.2020 №1440 не підписаний оцінювачем, який проводив оцінку майна. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» Звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Згідно зі Звітом про оцінку автомобіля № 490/2020 від 13.11.2020 №1440 оцінювачем визначалась вартість відновлювального ремонту автомобіля, що є терміном, передбаченим Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Натомість, згідно зі ст. 9 Закону України «Про страхування» та ст. 22 ЦК України, якими регулюються правовідносини в даній справі, позивачем має бути доведено розмір прямого збитку. Огляд автомобіля Toyota rav-4 Hybrid, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , проводився без присутності ОСОБА_1 та останній не мав можливості надати свої заперечення, особисто оглянути пошкодження автомобіля. Звіт про оцінку автомобіля №490/2020 від 13.11.2020 №1440 не містить жодних додатків, які вказані у тексті Звіту, зокрема калькуляції та фотокопій пошкоджень автомобіля. Згідно з п. 3.2. Звіту про оцінку № 490/2020 від 13.11.2020 наданий на оцінку автомобіль має пошкодження, для усунення яких потрібний, відновлювальний ремонт обсягом, наведеним у калькуляції. Звіт про оцінку автомобіля № 490/2020 від 13.11.2020 №1440 не містить калькуляції, а отже відсутні докази, яким чином оцінювачем проведені відповідні розрахунки. Згідно з п. 3.2. Звіту про оцінку № 490/2020 від 13.11.2020 наданий на оцінку КТЗ має пошкодження зосереджені на передній його частині. Звіт про оцінку автомобіля №490/2020 від 13.11.2020 №1440 не містить фотокопій пошкоджень автомобіля. У зв`язку з відсутністю фотокопій пошкодженого автомобіля як додатків до Звіту про оцінку автомобіля № 490/2020 від 13.11.2020 №1440, не запрошенням відповідача на огляд автомобіля, Акт огляду пошкодженого транспортного засобу/направлення на СТО від 26.11.2020 є не належним та не допустимим доказом, який не підтверджений фотокопіями та складений в односторонньому порядку. Відсутність фотокопій пошкодженого автомобіля як додатків до Звіту про оцінку автомобіля №490/2020 від 13.11.2020 №1440 є суттєвим порушенням вимог Постанови КМУ «Про затвердження Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" від 10.09.2003 №1440, так як позбавляє відповідача, якого не запрошували на огляд автомобіля, провести в суді судову експертизу, на визначення розміру завданого збитку. Саме з підстав відсутності фотокопій пошкоджень автомобіля 2 експертними установами було відмовлено відповідачу у проведені експертизи, що підтверджується матеріалами справи. Ремонтна калькуляція №490/2020 від 13.12.2020 не містить підпису, печатки, та ідентифікуючих даних прізвища ім`я посади уповноваженої особи, якою він складений. Ремонтна калькуляція №490/2020 від 13.12.2020 містить інформацію, що ціни визначені станом на 27.11.2020, по курсу на дату - 13.12.2020. Натомість, згідно з Звітом про оцінку автомобіля №490/2020 від 13.11.2020 №1440 дата оцінки 26.11.2020. Отже, вказана Ремонтна калькуляція №490/2020 від 13.12.2020 не могла використовуватись оцінювачем при складенні Звіту. Крім того, ремонтна калькуляція не є додатком до Звіту. Розрахунок Страхового відшкодування Страхового акта № 1999.206.20.01 (розпорядження на виплату) від 06.01.2021 не містить підпису, печатки, та ідентифікуючих даних прізвища ім`я посади уповноваженої особи ПрАТ «СК «Альфа Страхування», якою він складений. Згідно з п. IV, V Страхового акту №1999.206.20.01 (розпорядження на виплату) від 06.01.2021 на підставі наданих документів відповідно до умов договору страхування дана подія кваліфікується як страховий випадок за ризиком дорожньо-транспортна пригода; відшкодування збитків на підставі умов договору страхування 367018,17 грн. Згідно з Розрахунком Страхового відшкодування до Страхового акта №1999.206.20.01 (розпорядження на виплату) від 06.01.2021 розмір збитку - 410439,54 грн., розрахований за формулою: 3 = ССх(1-Кзн)-Вз; СС (страхова сума) х (1- Кзн (коефіцієнт знецінених КТЗ) 0,02) – Вз (вартість залишків - 444440,00 грн.; Франшиза (безумовна) - 43421,35 грн.; розмір збитку 410439,54 грн. — розмір франшизи 43421,35 грн. = 367018,179 грн. Вказана формула розрахунку не передбачена Законом України «Про страхування» та жодним нормативно-правовим актом. Термін «вартість залишків» не передбачений Законом України «Про страхування». При цьому, автомобіль не є знищеним, тому в даному випадку не підлягає визначенню шкода як вартість залишків автомобілю. У Звіті про оцінку №490/2020 від 13.11.2020 визначалась вартість відновлювального ремонту автомобіля, жодних обґрунтувань розміру збитку у сумі 410439,54 грн. та вартості залишків - 444440,00 грн. Звіт не містить. Таким чином, розрахунок розміру збитку, наведений у Розрахунку Страхового відшкодування до Страхового акта №1999.206.20.01 містить довільно визначені суми шкоди, які не підтверджені ні Звітом про оцінку майна, ні Висновком експертизи. Крім того позивач не набув права вимоги до відповідача на підставі ст. 27 Закону України «Про страхування». Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 05.04.2018 по справі №910/3165/17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 по справі №910/2603/17, перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого. Страховий акт №1999.206.20.01 (розпорядження на виплату) від 06.01.2021 не містить підпису, печатки, та ідентифікуючих даних прізвища ім`я посади уповноваженої особи ПрАТ «СК «Альфа Страхування», якою він складений. Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат i виплата страхового відшкодування проводяться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, що складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, визначеній страховиком. А отже, позивачем не надано доказів, що виплата коштів здійснювалась саме як страхова виплата на підставі ст. 25 Закону України «Про страхування» на підставі Страхового акта, та, що позивач набув права вимоги до відповідача на підставі ст. 27 Закону України «Про страхування». Крім того, згідно з Заявою про настання страхованого випадку та виплату страхового відшкодування, справа № 9948 від 25.11.2020 перелік отриманих пошкоджень застрахованим ТЗ: як зазначено у протоколі: «пошкодження та деформація всієї передньої частини авто». Форма виплати страхового відшкодування перерахувати на СТО, Інший варіант виплати: ТОВ «АРТСІТІ». Тобто, в Заяві про настання страхованого випадку та виплату страхового відшкодування, справа №9948 від 25.11.2020 ОСОБА_2 просив перерахувати кошти на ТОВ «АРТСІТІ» (СТО). В матеріалах наявний Рахунок на оплату № 6450 від 01.12.2020 ТОВ «АРТСІТІ», рахунок дійсний до сплати до 01.12.2020. Вказаний рахунок був не оплачений. Вигодонабувачем для отримання страхового відшкодування згідно з договором є власник автомобіля ОСОБА_4 . Згідно з Договором №330.0000090.522.9277 добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу страхувальником є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а вигодонабувачем ОСОБА_4 , який є власником автомобіля Toyota rav-4 Hybrid, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 . Натомість, згідно з Платіжним дорученням № 601 від 11.01.2021 ПрАТ «СК «Альфа Страхування» було перераховано 367018,17 грн. не на ТОВ «АРТСІТІ» (СТО), не вигодонабувачеві ОСОБА_4 , а безпідставно на ім`я ОСОБА_2 . Доводи позивача, що «20.03.2019 ОСОБА_4 здійснив своє волевиявлення та нотаріально засвідчив Довіреність на вчинення правочинів від його імені, одним із уповноважених Довіреності являється ОСОБА_2 . Таким чином, позивач належним чином виконав зобов`язання за Договором страхування 330.0000090.522.9277 та виплатив страхове відшкодування ОСОБА_2 на підставі нотаріально засвідченої Довіреності та у зв`язку з чим позивач набув права вимоги до відповідача», є безпідставними. ОСОБА_2 на підставі ст. 244 ЦК України мав право представляти інтереси ОСОБА_4 перед третіми особами, зокрема ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування», в тому числі отримувати грошові кошти в якості страхового відшкодування, але не на своє ім`я, а на ім`я ОСОБА_4 . Крім того, позивачем не надано доказів того, що на момент отримання страхового відшкодування довіреність ОСОБА_4 від 20.03.2019 була чинною та не була ним скасована. При цьому Довіреність ОСОБА_4 від 20.03.2019 позивачем не була подана разом з позовною заявою, клопотання про поновлення пропущеного строку для подання доказу з зазначенням поважних причин позивач не заявляв, у зв`язку з чим на підставі ч. 4, ч. 8, ч. 10 ст. 83 ЦПК України, представник відповідача просить суд не приймати вказаний документ у якості доказу.
Представник ПрАТ «СК «Альфа Страхування» у судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу без його участі.
Представник відповідача Панасенко П.П. в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити в задоволенні заявлених вимог з підстав викладених ним в заявах по суті справи.
Суд, розглянувши заяву представника позивача, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 
Судом встановлено, що за даними постанови Київського районного суду міста Харкова від 01 лютого 2021 року (справа № 953/20294/20) ОСОБА_1 , 24.11.2020 о 15:19, керуючи автомобілем «Mercedes», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , при виїзді на нерегульоване перехрестя а саме, вул. Каразіна з вул. Мироносицька в м. Харкові, не виконав вимоги дорожнього знаку «Дати дорогу», та не надав перевагу у русі автомобілю «Toyota», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який рухався по головній дорозі та здійснив з ним зіткнення, від чого вказаний автомобіль інерційним рухом здійснив зіткнення зі стоячим автомобілем «SsangYong», державний реєстраційний номер НОМЕР_7 , який внаслідок інерційного руху, здійснив зіткнення зі стоячим автомобілем «Volkswagen», державний реєстраційний номер НОМЕР_8 , внаслідок чого вказаний автомобіль інерційно здійснив зіткнення зі стоячим автомобілем «Mitsubishi», державний реєстраційний номер НОМЕР_9 , який внаслідок інерційного руху, здійснив зіткнення зі стоячим автомобілем «Fiat», державний реєстраційний номер НОМЕР_10 , внаслідок вищезазначених зіткнень автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків.
За даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 28.08.2017, власником автомобіля Toyota RAV 4, 2017 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_4 . 
18.09.2020 між ОСОБА_2 (Страхувальник) та Приватним акціонерним товариством «СК «Альфа Страхування» укладено договір № 330.0000090.522.9277 добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу Toyota RAV 4, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ; Вигодонабувач – ОСОБА_4 ; термін дії договору з 28.09.2020 по 27.09.2021.
Страхувальник пошкодженого автомобіля Toyota RAV 4, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (справа № 9 948), в якій він письмово повідомив страхову компанію про ДТП, яка відбулася за участю автомобіля Toyota RAV 4, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та транспортного засобу Mersedes benz vitto, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , навів перелік отриманих пошкоджень застрахованого автомобіля, та вказав, що виплату страхового відшкодування слід здійснити шляхом перерахування на СТО ТОВ «Артсіті». 
26.11.2020 проведено огляд пошкодженого транспортного засобу Toyota RAV 4, НОМЕР_1 , про що складено відповідний акт. 
06.01.2021 першим заступником Голови Правління ПрАТ «СК «Альфа Страхування» Левченко О.М. затверджено складено страховий акт № 1999.206.20.01 (розпорядження на виплату), відповідно до якого сума страхового відшкодування для перерахування ОСОБА_2 у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу Toyota RAV 4, НОМЕР_1 , становить 367018,17 гривень. При цьому вказаний акт не містить підпису, печатки, та ідентифікуючих даних прізвища ім`я посади уповноваженої особи ПрАТ «СК «Альфа Страхування», якою він складений.
Відповідно до розрахунку страхового відшкодування до страхового акту № 1999.206.20.01, до складу вартості відновлювального ремонту вказаного автомобіля увійшли: вартість запчастин 576847,64 грн., вартість робіт 18802,00 грн., вартість матеріалів 28874,49 грн. Розмір страхового відшкодування становить 367018,17 гривень. 
Відповідно до рахунку на оплату № 6450 від 01.12.2020, складеного ТОВ «Артсіті», та Ремонтної калькуляції № 490/2020 від 13.12.2020, вартість ремонту транспортного засобу Toyota RAV 4, НОМЕР_1 , складає 62629750 гривень. 
Покупцем у вказаному рахунку № НОМЕР_11 зазначений ОСОБА_4 . 
ФО-П ОСОБА_5 13.11.2020 складений Звіт № 490/2020 про оцінку автомобіля Toyota RAV 4, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , за даним якого вартість відновлювального ремонту КТЗ складає 624524,13 гривень. При цьому вказаний звіт не містить підпису оцінювача. 
За даними пояснювальної записки ФО-П ОСОБА_5 від 21.09.2021, при складанні звіту № 490/2020 ним була допущена технічна помилка дати складання, та правильною датою є 13 грудня 2020 року. 
11.01.2021 ПрАТ «СК «Альфа Страхування» сплачено на рахунок ОСОБА_2 , суму в розмірі 367018,17 гривень – страхове відшкодування за автомобіль Toyota RAV 4, НОМЕР_1 , страховий акт № 1999.206.20.01 від 06.01.2021.
За даними довіреності від 20 березня 2019 року ОСОБА_4 уповноважив, зокрема Кльопова Олексія Вікторовича представляти його інтереси в усіх підприємствах, установах та організаціях усіх форм власності та надав право на вчинення правочинів від його імені.
Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України № 85/96-ВР від 07.03.1996 «Про страхування» (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
У преамбулі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказано, що цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Натомість відповідно до частини першої статті 6 Закону України № 85/96-ВР «Про страхування» добровільне страхування – це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. 
Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України № 85/96-ВР «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц.
У постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року в справі №754/5129/15-ц зроблено правовий висновок про те, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності.
В силу принципу змагальності сторони та інші особи, які беруть участь у справі, з метою досягнення рішення на свою користь, зобов`язані повідомити суду істотні для справи обставини, надати суду докази, які підтверджують або спростовують ці факти, а також вчиняти процесуальні дії, спрямовані на те, щоб переконати суд у необхідності постановлення бажаного для них рішення.
Суд, аналізуючи доводи позивача, доводи відповідача, надані ними докази вважає, що позов задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження даних, які саме пошкодження автомобіля Toyota RAV 4, НОМЕР_1 , зафіксовані безпосередньо на місці події ДТП і, що відновлювальний ремонт проведений саме у зв`язку із пошкодженнями спричиненими даною подією, тому не доведена сума реальних збитків, при цьому позивач вказує суму відновлювального ремонту без урахування зносу пошкодженого автомобіля. 
При розгляді справи судом враховано, що позивач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності і правом щодо подачі суду доказів розпорядився на власний розсуд.
На підставі викладеного, суд повністю відмовляє в задоволенні вимог позивача та судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України суд відносить за рахунок ПрАТ «СК «Альфа Страхування».
Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 993, 999, ч. 1 ст. 1166; ч. 1 ст. 1191 ЦК України, суд 
УХВАЛИВ:
Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Альфа Страхування» в задоволенні позовних вимог – повністю відмовити. 
Судові витрати понесені Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Альфа Страхування» віднести за його рахунок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування», код ЄДРПОУ: 30968986, місцезнаходження: місто Київ, вулиця Рибальська, 22.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_12 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повне судове рішення складено 05 червня 2026 року.

Суддя     О.М. Пілюгіна