ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

30 квітня 2026 року 	м.Суми	

Справа №585/1134/26 
Номер провадження 22-ц/816/1992/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Черних О. М. (суддя-доповідач),
суддів - Криворотенка В. І. , Худика А. М. 
за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Суми апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської від 24 березня 2026 року, постановлену під головуванням судді Євлах О.О., про повернення без розгляду скарги ОСОБА_1 на дії/бездіяльність органу примусового виконання – Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Сумського міжрегіонального управління юстиції України 
УСТАНОВИВ:
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст скарги
23 березня 2026 року ОСОБА_1 звернувся зі скаргою, в якій просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, яка полягає в невжитті заходів щодо виконання рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області у справі 2-333/11 від 21.03.2011; 
- зобов`язати Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України провести службову перевірку щодо встановлення причин тривалого невжиття державним виконавцем відділу примусового виконання рішень заходів із забезпечення примусового виконання судового рішення та наявності в діях (бездіяльності) державного виконавця ознак правопорушення службова недбалість; 
- зобов`язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України витребувати у виконавчого комітету Роменської міської ради: повну документацію щодо квартирного обліку з 2011 року; списки осіб, які отримали житло з 2011 року; рішення про розподіл житла з 2011 року; фінансову документацію щодо отримання та використання субвенцій з 2011 року; інформацію про придбання та розподіл житла з 2011 року; дані про подання або неподання бюджетних запитів з 2011 року, перевірити законність розподілу житла та використання бюджетних коштів з 2011 року по цей час. 
- у разі встановлення фактів умисного невиконання рішення відповідачем (не подавав відповідний бюджетний запит, не повідомляв розпорядників коштів вищого рівня про наявність судового зобов`язання, яке підлягає фінансуванню за рахунок субвенції; встановлення факту передачі міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами чи організаціями у розпорядження міської ради або державної адміністрації житла з 2011 року і по теперішній час, за рахунок якого не було виконано судове рішення) — вирішити питання про направлення матеріалів до правоохоронних органів у відповідності до статті 382 Кримінального кодексу України.
В обґрунтування скарги ОСОБА_1 вказує на те, що 07.06.2011 Роменським міськрайонним судом Сумської області видано виконавчий лист № 2-333/2011 про зобов`язання Виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області надати йому та членам його сім`ї житло для постійного проживання, згідно до існуючих норм житлової площі, за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами державної виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій, або за рахунок субвенцій з державного бюджету, протягом 6 (шести) місяців з дня набрання чинності судовим рішенням. 
На відповідача покладався обов`язок вжити всіх необхідних заходів для виконання судового рішення, у тому числі, сформувати бюджетну потребу, подати відповідний бюджетний запит та повідомити розпорядників коштів вищого рівня про наявність судового зобов`язання, що підлягає фінансуванню за рахунок субвенції. Невчинення таких дій свідчить про протиправну бездіяльність відповідача та є порушенням принципу обов`язковості судового рішення, закріпленого статтею 129-1 Конституції України. 
Вказав, що на виконанні в Управлінні забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження № 27081556, проте рішення суду фактично не виконано. 
Зазначив, що протягом тривалого часу державний виконавець не цікавився діями відповідача, фактично обмежувався формальним здійсненням виконавчих дій та не застосовував усіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів примусового характеру.
Вважає, що така тривала бездіяльність державного виконавця свідчить про наявність в його діях службової недбалості, відповідальність за яку передбачена ст. 367 КК України. 
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
Ухвалою Роменського міськрайонного Сумської області від 24 березня 2026 року скаргу ОСОБА_1 , на дії/ бездіяльність органу примусового виконання - Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Сумського міжрегіонального управління юстиції України – повернуто без розгляду. ОСОБА_1 роз`яснено, що він має право звернутися до суду зі скаргою, після усунення умов, які були підставою для повернення скарги без розгляду.
Ухвала суду вмотивовано тим, що подана ОСОБА_1 скарга не відповідає п.п. 4, 7, 8 ч. 3 ст. 448 ЦПК України, оскільки в ній не зазначено зміст бездіяльності державного виконавця, не вказані які саме порушення норм закону були допущені державним виконавцем; не зазначено прізвище, ім`я та по батькові державного виконавця, бездіяльність якого оскаржується; не зазначено дату, коли ОСОБА_1 дізнався про порушення його прав внаслідок бездіяльності державного виконавця. Вказав, що бездіяльність державного виконавця оскаржується, починаючи з 2011 року, але питання поновлення строків, визначених ст. 449 ЦПК України, перед судом не порушується. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права судом першої інстанції. Вказав, що суд виніс рішення без всебічної і повної перевірки обставин справи, не дослідив та не оцінив в сукупності фактичні обставини справи, просив скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що в Управлінні забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження № 27081556, зазначив ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження 20E02252E7АД, протягом якого неодноразово змінювались державні виконавці, а тому оскаржуються дії органу державної виконавчої служби в межах виконавчого провадження № 27081556. Вказав, що бездіяльність державного виконавця у скарзі викладена детально і обґрунтовано. При цьому зазначив, що бездіяльність є триваючою, а тому визначити точну дату неможливо. 
Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 березня 2026 року справу передано судді-доповідачеві – Черних О.М.
Ухвалою Сумського апеляційного суду від 01 квітня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху.
Ухвалою Сумського апеляційного суду у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ від 02 квітня 2026 року відкрито апеляційне провадження в указаній справі.
Ухвалою Сумського апеляційного суду у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ від 02 квітня 2026 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. 
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Позиція апеляційного суду 
У судове засідання належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду, учасники справи, не з`явилась, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали. Від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій він просив справу слухати у його відсутність.
За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.
При вищевикладених обставинах, на підставі ст.ст.371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності учасників цієї справи, які не з`явились.
2. Мотивувальна частина
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною другою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального права неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).
Відповідно до ст. 448 ЦПК України скарга подається стороною виконавчого провадження до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Скарга подається в письмовій формі і підписується стороною виконавчого провадження, її представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи. Скарга повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається скарга; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) особи, яка подає скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 4) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються; 5) ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження; 6) номер справи, в якій видано виконавчий документ, реквізити виконавчого документа; 7) дату, коли особа, яка подає скаргу, дізналася про порушення її прав внаслідок ухвалення оскаржуваних рішень, вчинення дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця; 8) зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону; 9) викладення обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються до скарги. До скарги додаються: 1) довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо скарга подана представником і такі документи раніше не подавалися; 2) докази направлення копій скарги та доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу. Суд, встановивши, що скаргу подано без додержання вимог частин третьої та/або четвертої цієї статті, повертає її скаржнику без розгляду протягом чотирьох днів після її надходження до суду.
Крім того, відповідно до ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений для подання скарги строк може бути поновлено судом за наявності поважних причин його пропуску на підставі клопотання особи, яка подає скаргу, що має бути заявлено одночасно зі скаргою. У разі подання скарги з пропуском строку і за відсутності поважних причин для його поновлення та клопотання особи, яка подає скаргу, така скарга залишається судом без розгляду.
Суд першої інстанції послався на те, що подана ОСОБА_1 скарга не відповідає п.п. 4, 7, 8 ч. 3 ст. 448 ЦПК України, оскільки в скарзі не зазначено зміст бездіяльності державного виконавця, не вказані які саме порушення норм закону були допущені державним виконавцем; не зазначено прізвище, ім`я та по батькові державного виконавця, бездіяльність якого оскаржується; не зазначено дату, коли ОСОБА_1 дізнався про порушення його прав внаслідок бездіяльності державного виконавця. Вказав, що бездіяльність державного виконавця оскаржується, починаючи з 2011 року, але питання поновлення строків, визначених ст. 449 ЦПК України не ставиться.
Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком місцевого суду, враховуючи наступне.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (тут і далі - у редакції, чинній на час подання скарги) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Тобто виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.
У частині першій статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
У пункті 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.
Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
У частині першій статті 448 ЦПК України передбачено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Порядок розгляду скарг на дії, бездіяльність, рішення, державного виконавця, чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання рішення визначений розділом VІІ ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень».
З огляду на статтю 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Частиною 1ст. 74 Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Відповідно до частини п`ятої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів ДВС можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення її прав.
Аналізуючи вказану норму колегія суддів вважає, що обмеження строком, встановленим ч. 5 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», стосується лише оскарження рішень та дій виконавця та посадових осіб органів ДВС.
В той час, як бездіяльність виконавця, посадових осіб органів ДВС є триваючим правопорушенням, у зв`язку з чим початок перебігу строку на її оскарження автоматично відкладається.
Так відповідно до висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № № 175/3995/17-ц, триваюче правопорушення розуміється як проступок, пов`язаний з тривалим та безперервним невиконанням суб`єктом обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка допустила бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження бездіяльності та, відповідно, порушення закону. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку: усунення стану, за якого об`єктивно існує певний обов`язок у суб`єкта, що вчиняє правопорушення; виконанням обов`язку відповідним суб`єктом. 
Колегія суддів враховуючи вищевикладене та положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якими ніхто не може бути позбавлений права на справедливий суд, а також практиці ЄСПЛ, відповідно до якої встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, приходить до висновку, що ОСОБА_2 не пропущено строк звернення до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця щодо виконання рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області, оскільки рішення суду ухвалено 07.06.2011 і на даний час залишається не виконаним.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що при зверненні зі скаргою ОСОБА_1 вказав: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається скарга; 2) повне ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) особи, яка подає скаргу, її місцезнаходження, поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) 2) найменування органу державної виконавчої служби бездіяльність якого оскаржуються; 3) ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження; 4) номер справи, в якій видано виконавчий документ, реквізити виконавчого документа; 5) зміст бездіяльності та посилання на порушену норму закону; 6) викладення обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги; 7) перелік документів та інших матеріалів, що додаються до скарги, тобто в цілому відповідає вимогам ст. 448 ЦПК України.
Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що місцевий суд безпідставно залишив без розгляду подану ОСОБА_1 скаргу на бездіяльність державного виконавця Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Сумського міжрегіонального управління юстиції України, боржник: Виконавчий комітет Роменської міської ради, а тому ухвала Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24 березня 2026 року підлягає скасуванню, з направленням справи для продовження розгляду до Роменського міськрайонного суду Сумської області. 
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з частиною другою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального права неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню чи порушення норм процесуального права.
Ухвалене судом рішення не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, а тому є підстави для його скасування.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, ч. 1 п. 6, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24 березня 2026 року- скасувати.
Направити справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Сумського міжрегіонального управління юстиції України для продовження розгляду до Роменського міськрайонного суду Сумської області.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено 30 квітня 2026 року 

Головуючий -  	О. М. Черних	

Судді: В. І. Криворотенко 

А. М. Худик