ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 380/24127/24 пров. № А/857/39457/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :
судді-доповідача: Судової-Хомюк Н.М.,
суддів: Глушка І.В., Затолочного В.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року у справі № 380/24127/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій,
суддя у І інстанції – Братичак У.В.,
час ухвалення рішення - не зазначено, 
місце ухвалення рішення - м. Львів,
дата складення повного тексту рішення – не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) звернулася з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_2 ) (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), в якому просить:
- визнати протиправними та скасувати індивідуальні акти відповідача, який є суб`єктом владних повноважень, а саме - Акт № 432-2024 форми Нвс-5 розслідування групового нещасного випадку (випадку смерті військовослужбовців, в тому числі солдата ОСОБА_2 ), що стався 22 листопада 2022 року близько 09 год 00 хв. форми Нвс-5, затверджений начальником Східного регіонального управління ДПСУ 09.10.2024 і Акт № 432/02-2024 форми НПвс про нещасний випадок (випадок смерті військовослужбовців, в тому числі солдата ОСОБА_2 ), що стався з військовослужбовцем не під час виконання ним обов`язків військової служби, затверджений Начальником Східного регіонального управління ДПСУ 09.10.2024 форми НПвс;
- зобов`язати відповідача скласти інші Акти відповідно до Інструкції про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків у Державній прикордонній службі України, затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ України № 199 від 22.06.2016, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 18.04.2016 за № 574/28704 про нещасний випадок (випадок смерті), що стався з військовослужбовцем ОСОБА_2 під час виконання ним обов`язків військової служби.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що син Позивачки – військовослужбовець Державної прикордонної служби України, солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , при виконанні військового обов`язку із захисту Батьківщини на території Донецької області внаслідок бойових дій загинув. На той час він був прикомандирований до прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В довідці про причину смерті від 24.11.2022 року зазначено, що причиною його смерті стала вибухова травма внаслідок військових дій. В лікарському свідоцтві про смерть № 7092 від 24.11.2022 зазначено, що смерть настала в зоні бойових дій, ушкодження настало внаслідок воєнних операцій, причина смерті встановлена судово-медичним експертом, до смерті призвели грубе порушення анатомічної цілісності тіла, інші уточнені травми з залученням декількох ділянок тіла, вибухової травми, ушкодження внаслідок військових дій, спричинені іншими видами вибухів та уламків, зазначено, що травма відбулася в зоні бойових дій.
Згідно відповіді на адвокатський запит начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 32/6599-23 від 19.09.2023 солдат ОСОБА_3 виконував бойові завдання щодо захисту територіальної цілісності України та відсічі збройній агресії російської федерації в районі н.п.Майдан Донецької області. Указом Президента України за № 375/2023 від 7 липня 2023 року за особисту мужність і самовідданість, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, сумлінне та бездоганне служіння Українському народові солдат Врубель нагороджений орденом «За мужність» Ш ступеня посмертно.
Повідомляє, що протягом 2023 року позивачка неодноразово зверталася до відповідача з метою отримання акта службового розслідування про причини смерті її сина, тому що такий документ потрібний для отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст.ст.16, 16-1, 16-2 закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», однак, відповідач не надавав такого акту.
Лише на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10.05.2024 у справі №380/23363/23 відповідач 08 листопада 2024 року вручив позивачці Акт № 432-2024 форми Нвс-5 розслідування групового нещасного випадку (випадку смерті), що стався 22 листопада 2022 року близько 09 год 00 хв. Форми Нвс-5, затверджений начальником Східного регіонального управління ДПСУ 09.10.2024 (в подальшому – Акт № 432) і Акт №432/02-2024 форми НПвс про нещасний випадок (випадок смерті), що стався з військовослужбовцем не під час виконання ним обов`язків військової служби, затверджений Начальником Східного регіонального управління ДПСУ 09.10.2024 форми НПвс (в подальшому – Акт № 432/02).
При цьому, позивачка не погоджується з висновками, викладеними у вищевказаних актах, оскільки в таких зазначено, що нещасний випадок, який мав місце 22.11.2022, не пов`язаний з проходженням її сином військової служби.
Позивачка вказує, що при складанні зазначених актів про нещасний випадок №432 і № 432/02 не була врахована позиція суду, зазначена у рішенні Львівського окружного адміністративного суду від 10.05.2024 у справі №380/23363/23, оскільки ОСОБА_2 Указом Президента України був нагороджений орденом «За мужність» ІІІ ступеня (посмертно).
Крім цього, вважає, що неналежне виконання своїх службових обов`язків майором ОСОБА_4 по забезпеченню особового складу РОП « ІНФОРМАЦІЯ_4 » і «Зеніт» водою і продуктами стало причиною того, що штаб-сержант ОСОБА_5 , солдати ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та інші військовослужбовці, які виконували бойовий наказ на цих РОП, здійснювали поїздки на придбаному ними ТЗ для самозабезпечення водою і продуктами. Такі поїздки відповідно до закону «Про військовий обов`язок і військову службу» потрібно вважати службовими, а загибель ОСОБА_2 , під час службової поїздки потрібно вважати загибеллю при виконанні обов`язків військової служби.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано Акт №432-2024 форми Нвс-5 розслідування групового нещасного випадку в частині щодо смерті військовослужбовця – ОСОБА_2 , затверджений начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 09.10.2024.
Визнано протиправним та скасовано Акт №432/02-2024 форми НПвс про нещасний випадок (випадок смерті), що стався з військовослужбовцем ОСОБА_2 не під час виконання ним обов`язків військової служби, затверджений Начальником Східного регіонального управління ДПСУ 09.10.2024.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_5 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) повторно провести розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком, який стався 22.11.2022 з військовослужбовцем ОСОБА_2 , а також скласти відповідні акти з урахуванням висновків суду.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 1937 (одна тисяча дев`ятсот тридцять сім) грн 92 коп.
Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржило ІНФОРМАЦІЯ_5 , яке вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції дійшов висновку, що вимушеною причиною для залишення військовослужбовцями ротно-опорного пункту «Зеніт» в тому числі солдатом ОСОБА_2 слугувала відсутність стійкого зв`язку з начальником 3 бойової прикордонної застави та необхідність доставки води та продуктів харчування до сусіднього ротно-опорного пункту « ОСОБА_7 ». Відтак, оскільки нещасний випадок з ОСОБА_2 відбувся в момент здійснення ним доставки води та продуктів харчування, такий слід кваліфікувати саме як нещасний випадок, що стався під час виконання обов`язків військової служби». 
Проте, регіональне управління категорично не погоджується з вищенаведеними доводами суду, оскільки останні є лише викривлення встановлених обставин. Так дійсно, майором ОСОБА_8 під час постановки бойового наказу складу РОП «Зеніт» визначено, що у разі необхідності (відсутність стійкого зв`язку, погіршення погодних умов, надання невідкладної медичної допомоги) він має право за особистим окремим рішенням здійснити переміщення між РОПами «Зеніт» « ОСОБА_7 ». Проте таких обставин у військовослужбовців на РОП «Зеніт» не наставало. Обставинами справи встановлено лише відсутність зв`язку у старшого на сусідньому РОП «Хижак» ОСОБА_9 з майором ОСОБА_8 , що виключало право ОСОБА_10 як старшого приймати особисто окреме рішенням без дозволу начальника про залишення в тому числі солдатом ОСОБА_11 -Михайлом РОП «Зеніт» та переміщення між РОПами «Зеніт» - «Хижак». 
Вказує, що зв`язок між РОП «Зеніт» та майором ОСОБА_8 був, оскільки військовослужбовці які також виконували задання на РОП «Зеніт» (сержант ОСОБА_12 , солдат ОСОБА_13 , солдат ОСОБА_14 ) в своїх поясненнях зазначають, що о 08.00 22.11.2024 виходили на зв`язок з майором ОСОБА_8 та повідомляли, що штаб-сержант ОСОБА_5 , солдат ОСОБА_2 , солдат ОСОБА_15 виїхали о 06.00. 22.11.2022 з РОП «Зеніт» та не повернулись. Також, доставка продуктів продовольства до визначених бойовим наказом обов`язків особового складу на РОП «Зеніт» не входила.
Зазначає, що вищезазначене в повній мірі спростовує доводи суду про наявність в ОСОБА_2 виключних обставин за яких останній мав право залишати РОП «Зеніт» без відповідного дозволу командира, а саме спростовує відсутність стійкого зв`язку з начальником третьої бойової прикордонної застави зведеного загону відділу прикордонної служби (тип С « ІНФОРМАЦІЯ_6 ») майором ОСОБА_8 .
Вважає, що Акт Нвс-5 №432-2024 та Акт НПвс №432/02-2024 затверджені Східним регіональним управлінням за результатами проведеного розслідування нещасного випадку (випадку смерті), є обґрунтованими та відповідають вимогам Інструкції № 199, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03.09.2025 у справі № 380/24127/24 є незаконним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги позивачки підлягають залишенню без задоволення
Просить рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03.09.2025 у справі № 380/24127/24 скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити у повному обсязі.
Представник позивача подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти її задоволення, та звертає увагу, що командир (начальник) військовослужбовців, які несли військову службу на РОП « ІНФОРМАЦІЯ_7 », майор ОСОБА_4 не виконав свої статутні обов`язки, що призвело до загибелі ІНФОРМАЦІЯ_8 трьох військовослужбовців, в тому числі солдата ОСОБА_3 . Саме тому було відкрито і дотепер розслідується кримінального провадження № 62022050010001193 відкрите 22.11.2022 року за кваліфікуючими ознаками ч.4 ст.425 КК України. Виходячи з диспозиції цієї статті КК суб`єктом злочину є військова службова особа, якою був саме майор ОСОБА_4 . 
Крім того, вказує, що позивачка як матір загиблого внаслідок злочину солдата визнана в цьому кримінальному провадженні потерпілою. Факт того, що досудове розслідування триває, а не закрито на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку зі смертю особи, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю, також спростовує твердження Відповідача про непричетність до злочину майора ОСОБА_4 . Крім того, твердження представника Відповідача, що при залишенні РОП «Зеніт» солдат ОСОБА_3 ніби-то вчинив дисциплінарне порушення, спростоване відсутністю рапорту відповідного командира про вчинення такого дисциплінарного порушення, матеріалів службового розслідування і наказу відповідного командира, ухваленого за наслідками проведеного службового розслідування, як того вимагає ст.ст.3, 84 і 85 Дисциплінарного статуту ЗСУ і Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений Наказом МО України 21.11.2017 року № 608, зареєстрованого в Мінюсті 13.12.2017 року за № 1503/31371 (в подальшому – Порядок № 608).
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження згідно положень статті 311 КАС України.
Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 .
Наказом начальника НОМЕР_5 прикордонного загону ДПС України від 28.10.2022 № 445/ОС солдат ОСОБА_2 зарахований в оперативне підпорядкування НОМЕР_5 прикордонного загону ДПС України.
Наказом начальника НОМЕР_5 прикордонного загону ДПС України від 23.11.2022 № 491/ОС солдат ОСОБА_2 виключений з оперативного підпорядкування НОМЕР_5 прикордонного загону ДПС України у зв`язку зі смертю.
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_6 ДПС України від 23.22.2022 № 12/6628 ОСОБА_2 з 28.10.2022 по 22.11.2022 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_7 та приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії на території Донецької області.
Відповідно до довідки про причину смерті від 24.11.2022 № 7092 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_8 . Причина смерті: вибухова травма внаслідок військових дій.
Як зазначено у Лікарському свідоцтві про смерть № 7092 від 24.11.2022, виданому Комунальним закладом «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дата смерті – ІНФОРМАЦІЯ_8 ; місце смерті – н.п. Майдан, Донецька область; смерть настала в зоні бойових дій, Пункт 9 – Смерть настала внаслідок: ушкодження внаслідок дій, передбачених законом, та воєнних операцій.
02.08.2023 та 19.09.2023 ІНФОРМАЦІЯ_9 надало відповіді на звернення ОСОБА_1 від 17.07.2023 та запит адвоката Бідного Б.Б. від 05.09.2023, наступного змісту: на підставі наказу від 05.12.2022 № 68-ОД призначене службове розслідування нещасного випадку солдата ОСОБА_2 . Висновком службового розслідування від 06.12.2022 встановлено, що ОСОБА_2 всупереч проведених інструктажів та поставленого бойового наказу, допустив переміщення по замінованій ділянці дороги, по якій пересування було категорично заборонено, внаслідок чого відбувся підрив автомобіля. Така подія слугувала підставою для здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 620222050010001193 від 22.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України. По завершенню розслідування Акти нещасного випадку (випадку смерті форма Нвс-5, форма Нвс-1) будуть направлені до ІНФОРМАЦІЯ_10 з метою вручення членам сім`ї загиблого та направлення до Центральної військово-лікарської комісії ДПС України для встановлення причинного зв`язку загибелі військовослужбовця.
Вищевказані обставини встановлені у рішенні Львівського окружного адміністративного суду від 10 травня 2024 року, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року у справі № 380/23363/23, а тому не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.
Крім цього, вищезгаданим судовим рішенням визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не проведення та не завершення розслідування факту загибелі ІНФОРМАЦІЯ_11 військовослужбовців зведеного загону впс (тип С) « ІНФОРМАЦІЯ_6 »: солдата ОСОБА_2 , солдата ОСОБА_16 , штаб-сержанта ОСОБА_10 у порядку та у строки, що передбачені Інструкцією про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків у Державній прикордонній службі України, затвердженій наказом Міністра внутрішніх справ України від 22.06.2016 № 199; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_5 здійснити у порядку та у строки, що передбачені Інструкцією про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків у Державній прикордонній службі України, затвердженій наказом Міністра внутрішніх справ України від 22.06.2016 № 199, розслідування факту загибелі ІНФОРМАЦІЯ_11 військовослужбовців зведеного загону впс (тип С) « ІНФОРМАЦІЯ_6 », зокрема, солдата ОСОБА_2 , за результатами якого скласти передбачені пунктом 15 Інструкції № 199 Акти, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у сумі 6750 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
На виконання зазначеного судового рішення ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо ОСОБА_2 складено:
- Акт № 432-2024 форми Нвс-5 розслідування групового нещасного випадку (випадку смерті), що стався 22 листопада 2022 року близько 09 год 00 хв. Форми Нвс-5, затверджений начальником Східного регіонального управління ДПСУ 09.10.2024 (в подальшому – Акт №432-2024);
- Акт №432/02-2024 форми НПвс про нещасний випадок (випадок смерті), що стався з військовослужбовцем не під час виконання ним обов`язків військової служби, затверджений Начальником Східного регіонального управління ДПСУ 09.10.2024 форми НПвс (в подальшому – Акт №432/02-2024).
Відповідно до Акту №432-2024 в ході проведення розслідування нещасного випадку (випадку смерті) встановлено, серед іншого, наступне:
«Близько 06 год 00 хв 22.11.2022 штаб-сержант ОСОБА_5 (старший на ротному опорному пункті « ІНФОРМАЦІЯ_7 »), солдат ОСОБА_2 та солдат ОСОБА_15 на транспортному засобі марки УАЗ «Хантер» без дозволу командира підрозділу (майора ОСОБА_17 ) самовільно прийняли рішення та виїхали з визначеного їм місця несення служби (РОП «Зеніт»).
Імовірною метою залишення військовослужбовцями РОП «Зеніт» стало придбання продуктів харчування та доставка води на інший ротний опорний пункт – ротний опорний пункт « ОСОБА_7 ».
Наказ (дозвіл) на залишення місця несення служби штаб-сержанту ОСОБА_18 , солдату ОСОБА_2 та солдату ОСОБА_15 не надавався, доповідь старшому начальнику про виїзд з РОП «Зеніт» не надходила.
Близько 08 год 00 хв начальник третьої бойової прикордонної застави зведеного загону відділу прикордонної служби (тип С) « ІНФОРМАЦІЯ_6 » майор ОСОБА_19 отримав доповідь від солдата ОСОБА_20 (виконував обов`язки на ротному опорному пункті « ІНФОРМАЦІЯ_7 »), що штаб-сержант ОСОБА_5 (старший на ротному опорному пункті « ІНФОРМАЦІЯ_7 »), солдат ОСОБА_21 - ОСОБА_22 та солдат ОСОБА_15 перестали виходити на зв`язок.
Близько 09 год 00 хв за результатами пошукових заходів неподалік населеного пункту ОСОБА_23 було виявлено транспортний засіб марки УАЗ «Хантер», який підірвався на вибуховому пристрої (тип не встановлено). Внаслідок вибуху штаб-сержант ОСОБА_5 , солдат ОСОБА_21 - ОСОБА_22 та солдат ОСОБА_15 загинули».
Причиною групового нещасного випадку (випадків смерті) визначено, що військовослужбовці, та зокрема солдат ОСОБА_2 , в супереч відданих бойових розпоряджень самовільно залишили визначену їм для несення служби позицію ротного опорного пункту «Зеніт» на транспортному засобі УАЗ «Хантер», не доповіли старшому начальнику, допустили пересування по замінованій ділянці місцевості, що призвело до наїзду та підриву транспортного засобу на невідомому вибуховому пристрої (пункт 4 акту №432-2024).
У підпункті 7.1. пункту 7 акту №432-2024 зазначено висновок комісії про те, що груповий нещасний випадок зі смертельними наслідками, що мав місце із штаб-сержантом ОСОБА_24 , ОСОБА_2 , ОСОБА_25 вирішено вважати таким, що стався не під час виконання ними обов`язків військової служби.
Пунктом 8 акту №432-2024 рішенням комісії про складання (не складення) акта форми Нвс-1 (акта форми НПвс) вирішено скласти акт форми НПвс.
Згідно акту №432/02-2024 форми НПвс про нещасний випадок (випадок смерті), що стався з військовослужбовцем ОСОБА_2 не під час виконання ним обов`язків військової служби, причиною нещасного випадку (випадку смерті) (п.7 акту) визначено, що військовослужбовці, зокрема солдат ОСОБА_2 , всупереч відданих бойових розпоряджень самовільно залишили визначену їм для несення служби позицію ротного опорного пункту «Зеніт» на транспортному засобі УАЗ «Хантер», не доповіли старшому начальнику, допустили пересування по замінованій ділянці місцевості, що призвело до наїзду та підриву транспортного засобу на невідомому вибуховому пристрої.
Вважаючи протиправними висновки, викладені в актах №432-2024 форми Нвс-5 розслідування групового нещасного випадку (випадку смерті) військовослужбовців, що стався 22.11.2022, близько 09 год. 00 хв. та №432/02-2024 форми НПвс про нещасний випадок (випадок смерті), що стався з військовослужбовцем не під час виконання ним обов`язків військової служби (щодо ОСОБА_2 ), позивач звернулася до суду з метою їх скасування.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки нещасний випадок з ОСОБА_2 відбувся в момент здійснення ним доставки води та продуктів харчування, такий слід кваліфікувати саме як нещасний випадок, що стався під час виконання обов`язків військової служби. 
Крім цього, суд першої вказав, що факт нагородження ОСОБА_2 орденом «За мужність» ІІІ ступеня посмертно, а також зміст нагородного листа, підписаного головою Державної прикордонної служби України, ставить під сумнів покликання відповідача про наявність ознак недбалого ставлення загиблого до військової служби, а встановлені у справі обставини в цілому свідчить про недоведеність належними доказами доводів відповідача про те, що солдат ОСОБА_2 загинув не під час виконання ним обов`язків військової служби.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та доводам апелянта, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, а також встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантії військовослужбовців та членів їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни врегульовані Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. № 2011-ХІІ (далі Закон №2011-ХІІ), норми якого суд застосовує в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.
В п.1, п.2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» видно, що у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві державою гарантована виплата одноразової грошової допомоги, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Згідно п.1 ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у випадках, зазначених у п.п.1-3 п.2 ст.16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого).
Із змісту ст.16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» видно, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком, зокрема:
а) вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;
б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;
в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом).
Відповідно до Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «;Про військовий обов`язок і військову службу», «;Про Державну прикордонну службу України» з метою встановлення єдиного порядку розслідування та обліку нещасних випадків, які сталися з військовослужбовцями Державної прикордонної служби України та приведення нормативно-правових актів Адміністрації Державної прикордонної служби України у відповідність до законодавства Міністр внутрішніх справ України 22.06.2016р. видав наказ №199, яким затвердив Інструкцію про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків у Державній прикордонній службі України (далі Інструкція №199).
В п.1, п.3 розділу І Інструкції №199 визначено, що ця Інструкція визначає порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, які сталися з військовослужбовцями Адміністрації Державної прикордонної служби України, її територіальних органів, органів охорони державного кордону, Морської охорони, підрозділів спеціального призначення, розвідувального органу Адміністрації Державної прикордонної служби України, навчальних закладів, науково-дослідних установ, органів та підрозділів забезпечення Державної прикордонної служби України (далі органи Держприкордонслужби).
Розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме: обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострих отруєнь, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень через аварії, пожежі, стихійні лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани тощо), контакти із представниками тваринного і рослинного світу, які призвели до втрати військовослужбовцем працездатності на один день і більше, а також у разі смерті військовослужбовця.
Порядок розслідування нещасних випадків врегульовано розділом ІІ Інструкції №199.
Згідно п.1 розділу ІІ Інструкції №199 про кожний нещасний випадок потерпілий або особа, яка його виявила, чи свідок нещасного випадку повинні негайно доповісти безпосередньому керівнику або керівнику робіт і вжити заходів для надання необхідної допомоги потерпілому.
В п.5-п.6 розділу ІІ Інструкції №199 видно, що у разі групового нещасного випадку, випадку з тяжкими наслідками або випадку смерті військовослужбовця комісія призначається наказом Адміністрації Держприкордонслужби або її територіального органу за погодженням з Адміністрацією Держприкордонслужби, яке оформлюється наказом Адміністрації Держприкордонслужби.
Нещасний випадок, що стався в органі Держприкордонслужби з військовослужбовцем іншого органу Держприкордонслужби під час виконання ним службового завдання, розслідується комісією, призначеною керівником органу Держприкордонслужби, в якому стався нещасний випадок.
У разі якщо потерпілий є військовослужбовцем Адміністрації Держприкордонслужби або її територіального органу, комісія призначається наказом Адміністрації Держприкордонслужби або її територіального органу відповідно.
Відповідно до п.п. 8-9 розділу ІІ Інструкції №199 передбачено, що комісія зобов`язана:
-оглянути місце нещасного випадку, одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо, опитати свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб;
-з`ясувати обставини та причини нещасного випадку, чи не є нещасний випадок наслідком вчинення потерпілим дій у стані алкогольного, токсичного чи наркотичного сп`яніння, вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення, навмисного заподіяння шкоди своєму здоров`ю або самогубства;
-визначити, чи стався нещасний випадок з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби;
-установити осіб, які порушили вимоги нормативно-правових актів з охорони праці (якщо такі особи були), розробити заходи щодо запобігання таким нещасним випадкам.
Члени комісії мають право одержувати письмові пояснення від посадових осіб та інших військовослужбовців і працівників органів Держприкордонслужби, а також проводити опитування потерпілих та свідків нещасного випадку.
В п.15-п.16 розділу ІІ Інструкції №199 видно, що за результатами розслідування комісія зобов`язана скласти:
-акт розслідування нещасного випадку (випадку смерті), що стався (додаток 1) форми Нвс-5;
-акт про нещасний випадок (випадок смерті), що стався з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби форми Нвс-1 (додаток 2), якщо цей нещасний випадок (випадок смерті) визнано таким, що стався з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби, або акт про нещасний випадок (випадок смерті), що стався з військовослужбовцем не під час виконання ним обов`язків військової служби форми НПвс (додаток 3), якщо цей нещасний випадок (випадок смерті) визнано таким, що стався з військовослужбовцем не під час виконання ним обов`язків військової служби.
Акти підписують голова і всі члени комісії. У разі незгоди зі змістом зазначених актів член комісії підписує їх з відміткою про наявність окремої думки, яку викладає письмово і додає до акта форми Нвс-5.
Підписані акти подаються на затвердження керівнику органу Держприкордонслужби, який призначив комісію.
Керівник органу Держприкордонслужби, який призначив комісію, розглядає та затверджує акти форми Нвс-5 та форми Нвс-1 (або форми НПвс) протягом трьох діб після їх подання.
Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, у випадках, визначених ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції, що діяла на момент затвердження Інструкції №199 і яка, у зв`язку з внесенням змін у цей Закон, на даний момент є частиною четвертою) зазначено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:
1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);
2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;
3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);
4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;
5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
В п.17 розділу ІІ Інструкції №199 встановлено, що акт форми Нвс-1 (або акт форми НПвс) не складається про нещасний випадок (випадок смерті), який є наслідком:
-вчинення військовослужбовцем дій у стані алкогольного, токсичного чи наркотичного сп`яніння;
-вчинення військовослужбовцем злочину, кримінального або адміністративного правопорушення, що встановлено рішенням суду або органів досудового розслідування чи органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення;
-навмисного заподіяння військовослужбовцем шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом).
З системного аналізу вищенаведених норм Інструкції №199 видно, що за наслідком розслідування нещасного випадку комісією Держприкордонслужби складаються акт форми Нвс-5, а також один з актів: або ж форми Нвс-1 (якщо нещасний випадок (випадок смерті) визнано таким, що стався з військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби), або ж форми НПвс (якщо нещасний випадок (випадок смерті) визнано таким, що стався з військовослужбовцем не під час виконання ним обов`язків військової служби).
При цьому, відповідні акти форми Нвс-5, форми Нвс-1 та форми НПвс є індивідуальними актами суб`єкта владних повноважень, приймаються як остаточні документи з метою фіксування результату розслідування нещасного випадку, та підлягають як адміністративному (п.20-п.22 розділу ІІ Інструкції №199), так і оскарженню їх в судовому порядку.
Як встановлено судом першої інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_5 складено акт №432-2024 форми Нвс-5 та акт №432/02-2024 форми НПвс.
Згідно вказаних актів, причиною групового нещасного випадку (випадків смерті) визначено, що військовослужбовці та, зокрема, солдат ОСОБА_2 , в супереч відданих бойових розпоряджень самовільно залишили визначену їм для несення служби позицію ротного опорного пункту «Зеніт» на транспортному засобі УАЗ «Хантер», не доповіли старшому начальнику, допустили пересування по замінованій ділянці місцевості, що призвело до наїзду та підриву транспортного засобу на невідомому вибуховому пристрої.
Разом з цим, як слідує зі змісту позову, самовільне залишення, зокрема, ОСОБА_2 ротного опорного пункту «Зеніт» відбулося за вимушених обставин, а саме – з метою доставки води та продуктів харчування на інший ротно-опорний пункт «Хижак». Водночас як зазначає позивач, обов`язки щодо доставки їди і продуктів харчування на ротно-опорні пункти «Зеніт» та «Хижак» було покладено на виконуючого обов`язки начальника третьої бойової прикордонної застави зведеного загону відділу прикордонної служби (тип С « ІНФОРМАЦІЯ_6 ») майора ОСОБА_4 , з яким тривалий час був відсутній зв`язок.
При цьому, у висновку службового розслідування за фактом загибелі ІНФОРМАЦІЯ_8 військовослужбовців зведеного загону впс (тип «С») «Львів-1», які перебували в оперативному підпорядкуванні начальника НОМЕР_5 прикордонного загону, затвердженого 06.12.2022 начальником НОМЕР_5 прикордонного загону, майором ОСОБА_4 було надано таке пояснення: «Під час постановки бойового наказу складу старшому РОП «Зеніт» штаб-сержанту ОСОБА_18 майором ОСОБА_8 визначено, що у разі необхідності (відсутність стійкого зв?язку, погіршення погодних умов, надання невідкладної медичної допомоги) старший має право за особистим окремим рішенням здійснити переміщення між РОПами «Зеніт»-»Хижак», який здійснити безпечним маршрутом.
Таким чином з наявних матеріалів як службового розслідування, так і розслідування нещасного випадку встановлено, що штаб-сержанту ОСОБА_5 за наявності виключних обставин було дозволено залишати ротно-опорний пункт «Зеніт» без відповідного дозволу командира, за особистим окремим рішенням.
Водночас, ОСОБА_5 на час події виконував обов`язки старшого на РОП «Зеніт», а отже солдат ОСОБА_2 йому підпорядковувався.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що солдат ОСОБА_2 виконував безпосередній наказ старшого на РОП «Зеніт» ОСОБА_5 та переміщався між РОПами «Зеніт»-»Хижак» за наявності виключних обставин – через відсутність стійкого зв`язку з начальником 3 бойової прикордонної застави та необхідність доставки води та продуктів харчування до сусіднього ротно-опорного пункту «Хижак».
Крім цього, колегія суддів підтримує думку позивача у справі, викладену у відзиві на апеляційну скаргу, що твердження відповідача, що при залишенні РОП «Зеніт» солдат Врубель ніби-то вчинив дисциплінарне порушення, спростоване відсутністю рапорту відповідного командира про вчинення такого дисциплінарного порушення, матеріалів службового розслідування і наказу відповідного командира, ухваленого за наслідками проведеного службового розслідування, як того вимагає ст.ст.3, 84 і 85 Дисциплінарного статуту ЗСУ і Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений Наказом МО України 21.11.2017 року № 608, зареєстрованого в Мінюсті 13.12.2017 року за № 1503/31371 (в подальшому – Порядок № 608).
Разом з тим, суд апеляційної інстанції наголошує, що Указом Президента України №375/2023 від 07.07.2023 за особисту мужність, виявлену у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, самовіддане служіння Українському народові солдат ОСОБА_2 нагороджений посмертно орденом «За мужність» ІІІ ступеня.
Із змісту Статуту відзнаки Президента України ордена «За мужність», затвердженого Указом Президента України від 21.08.1996р. №720/96 видно, що відзнакою Президента України орденом «За мужність» нагороджуються військовослужбовці, працівники правоохоронних органів та інші особи за особисту мужність і героїзм, виявлені при рятуванні людей, матеріальних цінностей під час ліквідації наслідків стихійного лиха, пожеж та за інших надзвичайних обставин, у боротьбі зі злочинністю, а також при виконанні військового, службового, громадянського обов`язку в умовах, пов`язаних з ризиком для життя. Нагородження орденом «За мужність» військовослужбовців та прирівняних до них осіб провадиться за поданням, зокрема, Міністерства оборони України, командування Прикордонних військ України.
Тобто, через шість місяців після загибелі ОСОБА_2 командування Прикордонних військ України вносить на ім`я Президента подання про нагородження його орденом «За мужність» ІІІ ступеня, у якому зазначає про вірність військовій присязі, тоді як у цій справі відповідач стверджує про здійснення досудового розслідування стосовно цього військовослужбовця (яке триває і на теперішній час) за фактом недбалого ставлення до військової служби.
Факт нагородження ОСОБА_2 орденом «За мужність» ІІІ ступеня посмертно ставить під сумнів доводи апелянта про наявність ознак недбалого ставлення загиблого до військової служби, а встановлені у справі обставини в цілому свідчить про суперечливість покликань та недоведеність належними доказами доводів відповідача про наявність в діях ОСОБА_2 ознак правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність зазначення в актах №432-2024 форми Нвс-5 та №432/02-2024 форми НПвс від 09.10.2024р. того, що нещасний випадок відбувся не під час виконання ОСОБА_2 обов`язків військової служби, а тому такі акти слід скасувати та як наслідок з метою ефективного захисту порушених прав позивача слід зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 повторно провести розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком, який стався 22.11.2022 з військовослужбовцем ОСОБА_2 , а також скласти відповідні акти з урахуванням висновків суду.
Оскільки, сторонами не оскаржується в апеляційному порядку судове рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові, а тому, в силу приписів ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції такому оцінки не надає.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року у справі № 380/24127/24 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	В. С. Затолочний