УХВАЛА

12 травня 2026 року 
м. Київ

справа №340/6782/25
адміністративне провадження № К/990/21100/26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Дашутіна І. В., 
суддів - Загороднюка А. Г., Соколова В. М.,
перевіривши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2026 року у справі № 340/6782/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
установив:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу до іншого) за період з 06 вересня 2022 року по 21 липня 2023 року в розрахунку 100 000 гривень;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , додаткову грошову винагороду за перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу до іншого) за період з 06 вересня 2022 року по 21 липня 2023 року в розрахунку 100 000 гривень на місяць. 
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2026 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу до іншого) за періоди перебування на стаціонарному лікуванні з 08 вересня 2022 року по 22 вересня 2022 року, з 31 жовтня 2022 року по 21 листопада 2022 року, з 10 січня 2023 року по 21 березня 2023 року та за періоди перебування у відпустці для лікування травми з 23 вересня 2022 року по 20 жовтня 2022 року, з 22 листопада 2022 року по 21 грудня 2022 року в розрахунку 100 000 гривень.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , додаткову грошову винагороду за перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу до іншого) за періоди перебування на стаціонарному лікуванні з 08 вересня 2022 року по 22 вересня 2022 року, з 31 жовтня 2022 року по 21 листопада 2022 року, з 10 січня 2023 року по 21 березня 2023 року та за періоди перебування у відпустці для лікування травми з 23 вересня 2022 року по 20 жовтня 2022 року, з 22 листопада 2022 року по 21 грудня 2022 року в розрахунку 100 000 гривень на місяць, з урахуванням раніше виплачених сум додаткової винагороди.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із зазначеним рішенням, відповідач подав до Третього апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу.
Третій апеляційний адміністративний суд ухвалою від 25 березня 2026 року подану апеляційну скаргу залишив без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зокрема в частині: сплати судового збору; подання клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних причин такого пропуску та наданням відповідних підтвердних доказів (за наявності); надання доказів направлення апеляційної скарги позивачу. Ухвалою суду скаржникові надано десятиденний строк для усунення зазначених недоліків.
У зв`язку з тим, що недоліки апеляційної скарги не були усунуті, Третій апеляційний адміністративний суд ухвалою від 09 квітня 2026 року відмовив у задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги та повернув апеляційну скаргу.
Військова частина НОМЕР_1 подала касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2026 року, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Суд зазначає таке.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують положення статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" і статті 13 КАС України.
Частиною першою статті 328 КАС України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно з частиною третьою статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції виходив із того, що ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2026 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 296 КАС України, а саме: несплатою судового збору; неподанням клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних причин такого пропуску та наданням відповідних підтвердних доказів (за наявності); ненаданням доказів направлення апеляційної скарги позивачу. Суд надав скаржникові десятиденний строк для усунення виявлених недоліків.,
03 квітня 2026 року до Третього апеляційного адміністративного суду від апелянта надійшло клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
Враховуючи, що Військова частина НОМЕР_1 не усунула недоліки апеляційної скарги у встановлений судом строк, ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2026 року відмовлено у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги та апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала.
Суд апеляційної інстанції, відмовляючи у клопотанні про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги, зазначив, що Військова частина НОМЕР_1 не є суб`єктом, на якого розповсюджується дія законодавства щодо зменшення розміру судового збору, звільнення від його сплати, відстрочення або розстрочення його сплати.
У зв`язку з цим суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення зазначеного клопотання.
Верховний Суд також зазначає, що висновок суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні зазначеного клопотання є належним чином мотивованим, ґрунтується на встановлених у справі обставинах та відповідає вимогам процесуального закону.
Згідно з частиною другою статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу. 
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України апеляційна скарга повертається скаржнику, якщо останній не усунув недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Верховний Суд наголошує, що відповідно до статті 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).
Наведеними положеннями КАС України чітко обумовлений характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків.
Суд також зазначає, що чинне законодавство передбачає обов`язок учасників справи вчиняти процесуальні дії на виконання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.
Проте Військовою частиною НОМЕР_1 у наданий апеляційним судом строк недоліки апеляційної скарги, що стали підставою для її залишення без руху, не усунуто та вимоги ухвали суду апеляційної інстанції 25 березня 2026 року не виконано, що свідчить про невиконання відповідачем процесуальних обов`язків.
Отже, Суд вважає, що, зміст оскаржуваного судового рішення та обставини, на які посилається скаржник на обґрунтування касаційної скарги, свідчать про правильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права та не викликають сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.
Суд наголошує, що повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, установленому законом.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Ураховуючи викладене, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з огляду на оскарження відповідачем ухвали про повернення апеляційної скарги та з урахуванням положень статті 333 КАС України.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 333 КАС України,
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2026 року у справі № 340/6782/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Головуючий І. В. Дашутін
Судді А. Г. Загороднюк
В. М. Соколов