Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
Справа № 695/4605/25 
номер провадження 2/695/827/26

14 травня 2026 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого – судді Середи Л.В., 
за участю секретаря судового засідання – Оніщенко Н.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Золотоноша в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
ТОВ «ФК Єврокредит» звернулось до Золотоніського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 27 056.53 грн та судових витрат, що складаються із судового збору в розмірі 2422.40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 11 200.00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.09.2021 року АТ «Мегабанк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір у формі Заяви-договору № TDB.2021.0007.28105 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank, відповідно до якого банк відкрив клієнту поточний рахунок у гривні, що обслуговується за дебетово-кредитною схемою, та видав платіжну картку міжнародної платіжної системи, на яку встановлено кредитний ліміт згідно з умовами договору. Відповідач порушив умови договору, внаслідок цього станом на 03.09.2024 року утворилася заборгованість у розмірі 27 056.53 грн, яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 9996.79 грн і по сплаті відсотків у сумі 17 059.74 грн. 
На підставі договорів про відступлення права вимоги 03.09.2024 право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс», а 27.12.2024 року - до ТОВ «ФК Єврокредит».
Оскільки заборгованість за договором відповідачем не погашена представник ТОВ «ФК Єврокредит» звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою судді Золотоніського міськрайоного суду від 28.10.2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено дату судового розгляду.
За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження та судові виклики, які були вручені.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі, не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Враховуючи, що належним чином повідомлений відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав, суд відповідно до ухвали від 14.05.2026 року на підставі ст. 280 ЦПК України проводить заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 
Відповідно до паспорта споживчого кредиту від 29.09.2021 року ОСОБА_1 ознайомився з умовами кредитування, а кредитор АТ «Мегабанк» виконав переддоговірний обов`язок надати інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій. Паспорт підписаний власноручно відповідачем. У паспорті зокрема вказані такі умови кредитування: тип кредиту відновлювальна кредитна лінія з пільговим періодом із лімітом від 0 до 200 000 грн, строк кредитування 12 місяців, базова процентна ставка 56% річних, орієнтовна реальна річна процентна ставка 87.30%. Позичальник має щомісячно вносити мінімальний обов`язковий платіж, а за супровідні послуги, такі як видача готівки за рахунок кредитних коштів та грошові перекази з використанням послуги P2P, встановлена комісія у розмірі 4% від суми операції. Наслідком прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит є застосування процентної ставки, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту у розмірі 80,00% річних від простроченої суми за весь період прострочення.
29.09.2021 року АТ «Мегабанк» та ОСОБА_1 уклали споживчий кредитний договір у формі Заяви-Договору № TDB.2021.0007.28105 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank. Відповідач власноручно підписав цей договір.
За змістом договору відповідачу було відкрито поточний рахунок у гривні (а також рахунки у доларах США та Євро), видано платіжну картку Visa International Gold Rewards № 4653 6943 2914 9845 та надано кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії з такими основними умовами:
- кредитний ліміт до 200 000.00 грн;
- строк кредиту 12 місяців;
- строк дії договору (п. 8 договору): набирає чинності з моменту підписання цієї Заяви-Договору та діє протягом 3 (трьох) років. Якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії цього Договору жодна із сторін не заявить про його розірвання, цей Договір вважається продовженим на той же строк та на тих же умовах. Кількість таких пролонгацій Договору є необмеженою;
- базова процентна ставка 56% річних (0,0001% протягом пільгового періоду до 62 днів);
- відповідальність сторін: п. 1.7 публічної частини Договору та п. 8.11 Тарифів todobank процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту 80.00% річних від простроченої суми за весь період прострочення (п. 5 договору);
- реальна річна процентна ставка 87,30% річних.
Відповідно до п. 4 зазначеного договору банк може надавати Клієнту кредит шляхом сплати з Карткового рахунку платежів Клієнта, здійснення його розрахункових операцій та видачі йому готівки на суму, що перевищує залишок на цьому рахунку, але в межах доступного ліміту кредитної лінії.
Позивач також надав Додаток № 1 до договору (Тарифний пакет «todobank») визначає конкретні ставки, комісії та умови обслуговування карткового рахунку. Фактичне використання ОСОБА_1 кредитного ліміту за зазначеним кредитним договором підтверджується наданими позивачем виписками з його банківського рахунку у АТ «Мегабанк» та випискою з рахунку, що сформована у програмному комплексі Національного банку України (Єдина інформаційно-облікова система НБУ). Загальна сума використаного кредитного ліміту (основного боргу) складає 9996.79 грн, відсотки – 17 059.74 грн.. 
Суд встановив, що первісний кредитор АТ «Мегабанк» (код ЄДРПОУ 09804119) перебуває у стані припинення в результаті ліквідації. Відомості про перебування юридичної особи АТ «Мегабанк» у процесі припинення в результаті її ліквідації були внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 22 липня 2022 року. Наслідком ліквідації банку стала зміна порядку обліку заборгованості за кредитними договорами: якщо до 02.12.2022 року дані фіксувалися у програмному комплексі АТ «Мегабанк», то з 03.12.2022 року облік було переведено до Єдиної інформаційно-облікової системи Національного банку України (ЕІОС НБУ), що підтверджується наданими суду виписками.
Згідно з виписками з рахунку відповідача та довідкою-розрахунком заборгованості первісного кредитора АТ «Мегабанк», відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим станом на 03.09.2024 року за кредитним договором обліковується заборгованість в розмірі 27 056.53 грн, з яких: 9996.79 грн становить заборгованість за основним боргом та 17 059.74 грн заборгованість за відсотками.
03 вересня 2024 року АТ «Мегабанк» та ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» за результатами електронного аукціону уклали договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого до нового кредитора перейшло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 . Зазначене підтверджується Витягом з Реєстру договорів (Додаток № 1 до Договору № GL1N426240), у якому вказано про відступлення права вимоги за кредитним договором № TDB.2021.0007.28105 від 29.09.2021 року, укладеним із ОСОБА_1 . Оплатність вказаного договору підтверджується копією Платіжної інструкції № 66895 від 31.07.2024 року на суму 23 425 777.00 грн, перерахованою ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» на користь АТ «Мегабанк» за лот № GL1N426240 згідно з протоколом електронного аукціону № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024 року.
27 грудня 2024 року між ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» та ТОВ «ФК Єврокредит» було укладено договір № 1/12 про відступлення прав вимоги, згідно з яким право грошової вимоги до ОСОБА_1 перейшло до позивача. Факт переходу права вимоги підтверджується Витягом з Реєстру договорів (Додаток № 1 до Договору № 1/12), де зафіксовано відступлення вимог до ОСОБА_1 за кредитним договором № TDB.2021.0007.28105. Повне виконання фінансових зобов`язань за цим договором та його оплатність підтверджуються трьома платіжними інструкціями на загальну суму 22 730 000.00 грн: № 1074 від 27.12.2024 року (на суму 8 030 000.00 грн), № 1091 від 31.01.2025 року (на суму 9 200 000,00 грн) та № 1822 від 22.09.2025 року (на суму 5 500 000.00 грн).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до положень ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання.
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України).
Приписами ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір № TDB.2021.0007.28105 від 29.09.2021 містить основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму позики, дату її видачі, строк повернення грошових коштів, розмір процентів, умови кредитування.
Вказаний кредитний договір позичальник підписав власноручно.
Суд зазначає, що відповідач, підписавши договір, підтвердив те, що ознайомився з текстом договору та Правилами, отримав всю необхідну інформацію, що забезпечує вірне розуміння змісту послуги та погодився з умовами кредитного договору, у тому числі щодо строку кредитування, розміру кредиту та процентів, порядком їх нарахування, був обізнаний про реальну проценту ставку та орієнтовану загальну вартість кредиту.
Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму кредиту) та нараховані проценти за користування позикою у повному розмірі не повернув, унаслідок чого виникла заборгованість.
Відповідач на час розгляду справи судом, не надав доказів, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитодавця у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором.
За змістом статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Враховуючи викладене вище, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № TDB.2021.0007.28105 від 29.09.2021 у загальному розмірі 27 056.53 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом 9996.79 грн; заборгованості по сплаті відсотків 17 059.74 грн. Вказаний розмір заборгованості існував на момент відступлення права вимоги первісним кредитором. Жодних донарахувань ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» та ТОВ «ФК Єврокредит» не здійснювали, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
З аналізу долучених до матеріалів справи доказів підтверджений факт відступлення права грошової вимоги АТ «Мегабанк» до ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс», яке в свою чергу відступило право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № TDB.2021.0007.28105 від 29.09.2021 до ТОВ «ФК Єврокредит».
Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.
За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема, щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором, відповідач порушив умови кредитного договору та норми законодавства.
Відповідач не надав даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку, не надав беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав його звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, не надав жодних заперечень щодо суми заборгованості.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення. 
Щодо розподілу судових витрат.
Оскільки суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, який сплачений позивачем у сумі 2 422.40 грн, 
Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, то суд дійшов таких висновків.
На підтвердження витрат на правову допомогу позивач надав договір про надання правничої допомоги № 1/07 від 01.07.2025 року, що був укладений позивачем з Адвокатським об`єднанням «АЛЬЯНС ДЛС» з додатками, у яких наведено опис наданих послуг та перелік боржників, ордер представника від 11.08.2025 року АЕ № 1414107, та акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги № 12122677 від 14.08.2025 року, відповідно до якого позивачу надано послуги професійної правничої допомоги (проведення юридичного та фінансового аналізу боржника, а також складання, підписання та подання до суду позовної заяви) щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на загальну суму 11 200 грн.
Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Частинами 3, 4 статті 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі №905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Також Верховний Суду у справі №873/212/21 дійшов висновку про те, що суд може зменшити розмір указаних витрат, коли відображена у відповідних доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та є неспівмірною з обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.
Відповідно до висновків Верховного Суду у постанові від 19 січня 2023 року у справі №345/136/18, від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19 суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд вважає, що висновки судів про часткову відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Верховний Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) і критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited" проти України», заява № 19336/04).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Керуючись критеріями обґрунтованості та пропорційності судових витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, а саме те, що заборгованість виникла за договором споживчого кредитування, беручи до уваги що ця справа є малозначною, розглядається в порядку спрощеного провадження, позовна заява є типовою для адвоката, суд визнає обґрунтованим стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 4000.00 гривень.
Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 81, 141, 158, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» заборгованість за кредитним договором № TDB.2021.0007.28105 від 20.09.2021 року у сумі 27 056 (двадцять сім тисяч п`ятдесят шість) гривень 53 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2422.40 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000.00 (чотири тисячі) гривень.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.    
Заочне рішення може бути переглянуте Золотоніським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.      
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит», код ЄДРПОУ 40932411, місцезнаходження: 49001, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пров. Ушинського, буд. 1, офіс 105.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя      Середа Л.В.