Київський районний суд м. Полтави 
Справа № 545/3836/25 
Провадження №2/552/416/26

РІШЕННЯ
іменем  україни

18.06.2026 Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Самсонової О.А.
секретар судового засідання Хрипунова Т.В.,
учасники справи та їхні представники:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс»,
представник позивача - Романенко Михайло Едуардович,
відповідач - ОСОБА_1 ,
представник відповідача – адвокат Коваленко Вікторія Вікторівна,
перекладач – Баклицька Світлана Семенівна,

розглянувши цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

Позивач ТОВ «Він Фінанс» звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
В позовній заяві зазначив, що 16.10.2018 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_2 укладено договір про надання фінансового кредиту № 362965. 
Відповідно до індивідуальної частини договору № 362965 про надання фінансового кредиту, ТОВ «Авентус Україна» надав відповідачу позику у сумі 4000 грн.
ТОВ «Авентус Україна» виконав умови договору про надання фінансового кредиту № 362965 від 16.10.2018 року та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 4000 грн, а відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми позики та сплати пені і комісії, внаслідок чого у неї виникла заборгованість перед новим кредитором ТОВ «Він Фінанс».
Відповідно до розрахунку заборгованості, загальна сума заборгованості відповідача перед новим кредитором складає 15300,00 грн, а саме: 
сума основного боргу 4000,00 грн,
сума боргу за процентами - 2140,00 грн,
сума боргу за пенею і штрафами - 9160,00 грн.
12.04.2018 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (ТОВ «Він Фінанс») укладено договір факторингу № 1, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами. 
Відповідно до п. 2.2 договір факторингу № 1 від 12.04.2018 року окрім іншого зазначено: у випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру прав вимоги кожен наступний реєстр прав вимоги є самостійним додатком та не замінює попередній. 
12.04.2018 року укладено додаткову угоду № 11 та на виконання договору факторингу підписано реєстр прав вимоги № 12 від 30.01.2019 року про те, що на умовах вищезазначеного договору право вимоги до ряду боржників в тому числі до гр. ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту № 362965 від 16.10.2018 року перейшло до нового кредитора - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (ТОВ «Він Фінанс»).
25.07.2024 року відповідно протоколу загальних зборів № 1706 перейменовано ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ТОВ «Він Фінанс».
Тому позивач просив суд поновити строк позовної давності для подання позову, стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором № 362965 від 16.10.2018 року у загальному розмірі 20023,82 грн, яка складається з: суми заборгованості 15300,00 грн, суми інфляційних втрат - 3345,57 грн, суми 3% річних - 1378,26 грн.
Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 08 вересня 2025 року справа передана на розгляд за підсудністю до Київського районного суду м. Полтави. 
Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 09 жовтня 2025 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
Заперечення від учасників справи проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні суду не подавалися.

Відповідач ОСОБА_1 надала відзив на позов, у якому проти позовних вимог заперечила.
У відзиві посилалась на те, що вона не укладала кредитного договору з ТОВ «Авентус Україна». Про існування такої заборгованості вона дізналася вперше, отримавши позовну заяву з додатками. 
Належні докази отримання нею кредитних коштів позивачем до матеріалів справи не додані. 
Заборгованість за процентами нарахована поза межами строку кредитування, що суперечить умовам договору.
Крім того, посилалась на пропуск позивачем строку позовної давності при зверненні з позовом до суду.
Посилаючись на ці та інші обставини просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Інші заяви по суті справи та клопотання від сторін суду не надходили.
В судове засідання представник позивача не з`явився. В матеріалах справи наявне його клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.
Відповідач ОСОБА_1 та її представник Коваленко В.В. в судовому засіданні проти позовних вимог заперечили. При цьому посилались на обставини, викладені у відзиві. В задоволенні позову просили відмовити.

Враховуючи наявність достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, відсутність підстав для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача, який в судове засідання не з`явились.

Заслухавши відповідача та її представника, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що звертаючись до 16.10.2018 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір № 362965 про надання фінансового кредиту, відповідно до умов якого товариство надає клієнту грошові кошти в розмірі 4000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.
Згідно п. 1.2. договору сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування кредитом:
1.2.1. 0.9 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом (328,50 % річних) у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього Договору. 
Пунктом 1.3. договору передбачено, що сукупна вартість кредиту складає 127,00 % від суми кредиту (у процентному виразі) або 5080,00 грн. (у грошовому виразі) та включає в себе: 
1.3.1. проценти (відсотки) за користування кредитом 27,00 % від суми кредиту (у процентному виразі) або 1080,00 грн. (у грошовому виразі). 
Згідно п. 1.4. строк дії договору 30 днів, але в будь-якому разі цей Договір діє до повного виконання Клієнтом своїх зобов`язань за цим Договором. Кредит надається строком на 30 днів. 
Згідно п. 1.5. договору кредит надається шляхом: перерахування товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок клієнта; здійснення грошового переказу на ім`я клієнта через внутрішньодержавні платіжні системи.
Пунктом 3.4. договору встановлено, що у разі порушення клієнтом строків виконання зобов`язань за договором та у разі, якщо встановлена підпунктом 1.2.1 пункту 1.2 цього договору процентна ставка за користування кредитом менша ніж 1,8 % (один кома вісім процента) від суми кредиту за кожен день користування кредитом, клієнт зобов`язаний сплатити товариству процент за користування кредитом у розмірі 1,8 % (один кома вісім процента) від суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня користування кредитом у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього договору. При цьому клієнт розуміє та надає згоду товариству, що така зміна процентної ставки не є односторонньою зміною умов договору.
Відповідач факт укладення кредитного договору заперечує. Але будь-яких доказів на спростування даного факту відповідач суду не надала.
Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідач, заперечуючи факт укладення кредитного договору, доказів на спростування даного факту не надала. 
Так, нею не додано будь-яких доказів звернення до органів поліції з заявою про незаконне використання її особистих даних та вчинення відносно неї шахрайських дій з оформлення на її ім`я кредитних правовідносин. 
Не надано відповідачем також доказів, що рахунок, на який було здійснено перерахування коштів, належить не їй, а іншій особі, тощо.
Тому, розглядаючи справу на підставі наявних у справі доказів, суд встановив, що 16.10.2018 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір № 362965 про надання фінансового кредиту, за яким відповідач одержала кошти в кредит в сумі 4000,00 грн.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто (ст.ст.525-527 ЦК України).
Згідно ч.ч.1, 2 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
За приписами ст.610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Судом встановлено, що відповідач свого зобов`язання за договором належним чином не виконала, своєчасно, в порядку, передбаченому договором, кредитні кошти в повному обсязі не повернула. 
12.04.2018 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (ТОВ «Він Фінанс») укладено договір факторингу № 1, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами.
Строк дії даного договору його сторони визначили до 31.12.2018 року, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань згідно цього договору.
Але до матеріалів справи позивачем долучено копію реєстру прав вимоги №12 від 30.01.2019 року, тобто поза межами строку дії договору факторингу.
При цьому доказів продовження строку дії зазначеного договору станом на 30.01.2019 року позивач до матеріалів справи не надав.
Долученою до матеріалів справи копією додаткової угоди №11 до договору факторингу №1 від 12.04.2018 року, укладеного ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ТОВ «Авентус Україна», передбачено викладення пунктів 3.1.1. та 3.1.2. договору факторингу щодо фінансування за договором в новій редакції. 
Зазначена обставина, а саме чи зберіг свою дію договір факторингу № 1 від 12.04.2018 року січні 2019 року, також підлягає встановленню при розгляді даної справи.
Але докази того, що сторонами продовжено строк дії цього договору, до матеріалів справи не додані.

Крім того, позивачем не доведено розмір заборгованості відповідача за договором, оскільки до матеріалів справи додано розрахунок заборгованості не відповідача, а іншої особи – ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1 ) та за іншим договором - №363168.

Тому, розглядаючи справу на підставі наявних у ній доказів, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами розмір заборгованості відповідача за кредитним договором, а також факту набуття позивачем права вимоги за договором про надання фінансового кредиту № 362965.
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що посилання відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності є безпідставним з наступних підстав.
Згідно ст.256 Цивільного кодексу України (ЦК України) позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Як передбачено ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
В той же час, після виникнення кредитних правовідносин між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем, нормативними актами було змінено перебіг строків позовної давності.
Так, згідно пункту 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258…. цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
В Україні карантин було запроваджено 12 березня 2020 року, скасовано - з 1 липня 2023 року.
На вказаний строк дії карантину продовжено строки позовної давності.
На час запровадження в Україні карантину 12 березня 2020 року трирічний строк позовної давності за зобов`язанням, яке виникло на підставі договору № 362965 від 16.10.2018 року, не сплинув, оскільки мав тривати до 16.10.2021 року.
Згідно пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України в редакції у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України " Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
В Україні воєнний стан введено 24 лютого 2022 року.
Скасована норма про зупинення перебігу позовної давності 04 вересня 2025 року.
Таким чином позивач звернувся до суду з даним позовом в межах строку позовної давності.
Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України.
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, понесені позивачем судові витрати покладаються на нього та не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.
Керуючись ст.ст. 264, 265 ЦПК України, суд, -
в и р і ш и в:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс», адреса: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, код ЄДРПОУ 38750239,
відповідач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 22.06.2026 року.
Головуючий        О.А. Самсонова