РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 293/263/26
Провадження № 2/293/398/2026

14 травня 2026 року	селище Черняхів	

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі судді Лось Л.В., 
за участі секретаря судового засідання Тишкевич К.Б.
розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Цикл Фінанс" 
до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості 

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся з позовом до  ОСОБА_1 , згідно якого просить стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Цикл Фінанс" заборгованість за кредитним договором №F042487 від 22.02.2022, у розмірі 17 437,50 грн з яких: 4 500,00 грн – заборгованість за тілом кредиту; 12937,50 грн – заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом за період 22.02.2022 по 17.06.2022.
Позовні вимоги мотивовані не належним виконанням відповідачем умов кредитного договору №F00033818 від 22.02.2022.
26.02.2026 суд у порядку ч.8 ст. 187 ЦПК України отримав відповідь №2392805 з Єдиного державного демографічного реєстру щодо зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою:  АДРЕСА_1 .
Ухвалою від 03.03.2026 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників. Розгляд справи по суті суд призначив на 24.03.2026.
Пунктом 8 даної ухвали суд постановив витребувати у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (код ЄДРПОУ: 14360570, адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) докази :
- належності карткового рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ); 
- проведення операції по зарахуванню коштів у період 22.02.2022-24.02.2022 на суму 4500,00 грн. на рахунок № НОМЕР_1 . У разі наявності операції – надати платіжне доручення/інструкцію.
- виписку по рахунку № НОМЕР_1 , з урахуванням операції по зарахуванню коштів у період 22.02.2022-24.02.2022 на суму 4500,00 грн.
Ухвалою від 24.03.2026, яка у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України, занесена до протоколу судового засідання від 24.03.2026, суд відклав розгляд справи по суті на 20.04.2026.
31.03.2026 на виконання ухвали суду від 03.03.2026 надійшла запитувана інформація.
20.04.2026 розгляд справи не відбувся з в зв`язку з перебуванням головуючої судді Лось Л.В. в нарадчій кімнаті в кримінальному провадженні №293/255/26.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.
Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору №F00033818 від 22.02.2022, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Гвадіана» та  ОСОБА_1  (відповідач).
Позивач вказує, що внаслідок неналежного виконання прийнятих на себе зобов`язань з повернення кредиту у відповідача утворилась заборгованість за договором №F00033818 в розмірі 17 437,50 грн з яких: 4 500,00 грн – заборгованість за тілом кредиту; 12937,50 грн – заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом за період 22.02.2022 по 17.06.2022.
07.05.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Гвадіана» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Цикл Фінанс" укладений Договір факторингу №1, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Гвадіана» відступлено право вимоги за кредитним договором №F00033818 від 22.02.2022 ТОВ "Цикл Фінанс", а ТОВ "Цикл Фінанс" набуто право вимоги до відповідача. 
Отже, позивач доводить, що наділений правом грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №F00033818 від 22.02.2022 в загальній сумі 17 437,50грн.
Позивач зазначає, що всупереч умов кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання та заборгованість за кредитом не погасив.
З метою захисту свого порушеного права позивач звернувся до суду з даним позовом.
У судове засідання сторони не з`явились. Про день, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином.
Позивач повноважного представника у судове засідання не направив. У прохальній частині позову, позивач просить розглядати справу за відсутності представника позивача, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення (а.с.8).
Відповідач в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням R067151590583, відповідно до якого ОСОБА_1 29.04.2026 отримав судове повістку ( а.с. 107). Проте суду будь-яких заяв, клопотань не направив.
Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, позицію щодо виниклих спірних правовідносин сторонами висловлено у поданих ними заявах, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами.
Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
В ході розгляду справи, суд відповідно до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України.
У судовому засіданні від 14.05.2026 відповідно до ч.6 ст. 259, ст. 268 ЦПК України, суд підписав скорочене (вступну та резолютивну частину) рішення суду.
Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
22.02.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «Гвадіана» та  ОСОБА_1  (відповідач) укладений кредитний договір №F00033818 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ( а.с. 15-31). 
Відповідно до п. 1.1 укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ITC Кредитодавця, доступ до якої забезпечується позичальнику через Веб-сайт або мобільний додаток. Електронна iдентифiкацiя позичальника здійснюється при вході в особистий кабінет в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки кредитодавцем правильності введення одноразового ідентифіктора, направленого кредитодавцем на номер мобільного телефону позичальника, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому, позичальник самостійно i за свій рахунок забезпечує i оплачує технічні, програмні i комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу i підключення до Веб-сайту/IТС Кредитодавця.
Кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у сумі 4500,00 (чотири тисячi п`ятсот гривень, нуль копiйок) гривень (далі – кредит) на засадах строковості, зворотності, платності та забезпеченості, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором.
Кредит надається строком на 25 (двадцять п`ять) днів, тобто до - року від дати надання кредиту. Кредитодавець надає кредит шляхом його переказу на рахунок позичальника протягом 3-х календарних днів з дня укладення договору. Датою отримання кредиту позичальником вважається дата списання відповідної суми з рахунку кредитодавця. Кредит надається позичальнику в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної позичальником НОМЕР_1 . ( пп.2.1.-2.2. договору)
Відповідно до п.3.1. договору, плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою, становить 912,50% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом і не може бути збільшена без письмової згоди позичальника. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом включаючи день отримання та день його повернення, дати пролонгацій та автопролонгаціі.
Відповідно до пп.1-3 договору, позичальник здійснює оформлення кредиту шляхом заповнення заявки на Веб-сайті кредитодавця, обов`язково вказуючи всі дані, зазначені в заявці як обов`язкові для заповнення.
Позичальник обирає персональний логін і пароль для входу в особистий кабінет. При підписанні документів на телефонний номер позичальника, направляється повідомлення з одноразовим ідентифікатором, який він зобов`язаний ввести на веб-сторінці, що є електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором як аналог власноручного підпису є підтвердженням/згодою Позичальника.
Сторони домовилися, що всі документи щодо надання кредиту підписуються з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 
Згідно із графіком платежів, реальна річна процентна ставка та обчислення загальної вартості кредиту розраховується згідно таблиці що є додатком №1 до договору №F00033818, відповідно в якого наведений розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річної процентної ставки за цим договором загальна вартість кредиту становить 7312,50 грн, реальна річна ставка – 160863,82% ( а.с. 32-33).
Згідно банківської виписки по особовому рахунку за період з 22.02.2022 по 24.02.2022 суд встановив, що відповідачу перераховано кредитні кошти та відповідно факт користування відповідачем кредитними коштами (а.с.100-101).
Відповідно до наведеного розрахунку позивача що міститься в позовній заяві, заборгованість відповідача за договором №F00033818 від 22.02.2022 складає: 17 437,50грн з яких: 4 500,00 грн – заборгованість за тілом кредиту; 12937,50 грн – заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом за період 22.02.2022 по 17.06.2022.
07.05.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Гвадіана» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Цикл Фінанс" укладений Договір факторингу №1, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Гвадіана» відступлено право вимоги за кредитним договором №F00033818 від 22.02.2022 ТОВ "Цикл Фінанс", а ТОВ "Цикл Фінанс" набуто право вимоги до відповідача ( а.с. 45-50).
Про перехід та набуття таких прав вимоги заборгованості за кредитним договором до відповідача, позивач додає копії актів приймання-передачі реєстру боржників від 07.05.2024 за договором факторингу №1 від 07.05.2024 (а.с.55), копія акту прийому передачі права вимоги до Договору факторингу №1 від 07.05.2024 ( а.с. 56). 
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №1 від 07.05.2024 загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором №F00033818 від 22.02.2022 станом на дату укладання договору факторингу між ТОВ «Фінансова компанія «Гвадіана» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Цикл Фінанс" становить 17 437,50грн з яких: 4 500,00 грн – заборгованість за тілом кредиту; 12937,50 грн – заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом за період 22.02.2022 по 17.06.2022 (а.с.57-60).
Позивач зазначає, що в порушення умов вказаного кредитного договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредиту і сплати процентів, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість за договором у розмірі 12937,50 грн – заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом за період 22.02.2022 по 17.06.2022.
Оскільки, відповідач добровільно не погасила існуючу заборгованість ні перед первісним кредиторами, ні перед позивачем після набуття права вимоги останнім, позивач за захистом свого порушеного права звернувся до суду з даним позовом.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.
Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.
Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Як передбачено ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України та ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Предметом спору у цій справі є стягнення заборгованості за кредитним договором, особою, яка набула таке право відповідно до договору факторингу.
Обставиною, що підлягає доказуванню під час вирішення даного спору є факт отримання кредитних коштів, факт користування кредитними коштами та факт належного виконання позичальником зобов`язань із своєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредиту.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом.
За приписами ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За приписами ч 2. ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцентуючи пропозицію товариства відповідач електронним підписом одноразовим ідентифікатором у договорі визнає та погоджується на запропоновані умови користування та порядок надання товариством грошових коштів. 
Отже, підписання договору №F00033818 від 22.02.2022 свідчить про те, що ОСОБА_1 (відповідач) всі умови цілком зрозумів та своїм підписом підтвердив та закріпив те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні такого договору, вільні у виборі контрагента та умов договору.
Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України "Про електронну комерцію", який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
В статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно зі статтею 10 Закону України "Про електронну комерцію" електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (стаття 11 Закону).
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Частина 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до погоджених умов договору №F00033818 від 22.02.2022 підписання договору відбувається з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України "Про електронну комерцію.
Відповідно до положень Закону України "Про електронну комерцію" договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.
Отже, кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом, а тому наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19.
Також, частиною 1 статті 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.
Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).
Згідно із частиною першою ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Судом встановлено, що відповідач з умовами договору був ознайомлений, підписав такий договір, однак умови договору виконував не належним чином. 
Факт отримання кредитних коштів відповідачем не оспорюється та станом на день вирішення спору в суді матеріали справи не містять доказів погашення відповідачем заборгованості перед позивачем.
Пунктом 1 ч.1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч.1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Як встановлено судом та не спростовано відповідачем право грошової вимоги заборгованості за договором №F00033818 від 22.02.2022 перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю "Цикл Фінанс" (позивач).
З огляду на викладене вище, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Цикл Фінанс" про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4500 грн є обґрунтованими, заявленими відповідно до умов договору та підлягають задоволенню.
Водночас стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача 12 937,50 грн заборгованості за відсотками, суд зазначає про таке.
Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 ("Позика") глави 71 ("Позика. Кредит. Банківський вклад"), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. 
Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Отож, з аналізу викладеного слідує, що виплата процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосована лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Так, за умовами договору сторони погодили, що строк кредитування становить 25 днів.
Відтак, в межах строку кредитування відповідач мав, зокрема, повернути позивачеві кредит і сплатити проценти, і саме в межах цих строків мало відбуватись нарахування відсотків, тоді як позивач обраховує зазначені відсотки за кредитним договором до 17.06.2022, що відповідно не відповідає, визначеному законом порядку їх нарахування.
Суд зазначає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Вказане узгоджується з висловленими позиціями Великої Палати Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року справі №910/4518/16, у справі № 444/9519/12 (постанова від 28.03.2018 року), у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19) .
Такими чином правомірним є нарахування та стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитом у межах погодженого строку кредитування (25 днів), а саме з 22.02.2022 по 18.03.2022 включно.
За розрахунком суду, проценти за користування кредитом за період з 22.02.2022 по 18.03.2022 нарахованих на суму заборгованості 4500грн становлять 2812,50 грн.
Відтак, вимога позивача про стягнення процентів за користування кредитом є правомірною та підлягає задоволенню в розмірі 2812,50 грн.
В іншій частині стягнення процентів, суд відмовляє за безпідставністю вимог.
З урахуванням наведених норм та з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню на загальну суму 7312,50 грн, з яких: 4 500 грн - заборгованість за кредитом, 2812,50 грн - заборгованість за відсотками.
В частині стягнення 10125 грн заборгованості за відсотками суд відмовляє у задоволенні позову. 
Відповідно до норм закріплених у ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
За викладених фактичних обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Щодо витрат позивача на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн, суд зазначає таке.
Процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ст. 141 ЦПК України).
Окремо існує норма щодо визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу - з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ст. 137 ЦПК України).
Верховний Суд у свої постановах неодноразово робив висновки щодо переліку тих чи інших документів для підтвердження складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, які можуть слугувати підтвердженням заявленого розміру витрат. Такими доказами можуть бути: договір про надання правової допомоги, акт прийому-передачі документів, акт здачі-приймання виконаних робіт, протокол наданих послуг, рахунки на оплату, банківські документи про оплату послуг. Такий перелік відповідно не є вичерпним. 
Отже, з аналізу викладеного слідує, що зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Так, на підтвердження обставин понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано копію договору про надання правничої допомоги №12/01/26 від 12.01.2026 (а.с. 61-65), додаток до договору про надання правничої допомоги №12/01/26 від 12.01.2026 від 09.11.2026 ( а.с 66-67), копія Акту № 59 прийому-передачі (а.с. 68), копія платіжної інструкції № АОDI067 ( а.с 69), копію довіреності від 05.01.2026 (а.с.70).
Таким чином, у справі, що розглядається позивачем доведено понесення ним витрат за надання правничої допомоги.
Як визначено нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
Згідно із вимогами норм ч.2 ст.141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 2 статті 141 ЦПК України). 
Витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 2 ст. 133 ЦПК України). Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 137 ЦПК України). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).
Отож, зважаючи на часткове задоволення позову, суд задовольняє заяву позивача про стягнення витрат на професійну правову допомогу у розмірі пропорційно розміру задоволених позовних вимог на підставі ч.2 ст. 141 ЦПК України, що становить 2096,77 грн.
Керуючись ст. ст. 5, 12, 13,79,81, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ: 
1. Позов задовольнити частково.
2.Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Цикл Фінанс" (адреса: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського ,8, м. Київ, 04112, ЄДРПОУ 43453613) 
- 4500,00 грн заборгованість за тілом кредиту;
- 2812,50 грн заборгованість за відсотками;
- 1116,49 грн судового збору.
- 2 096,77 грн витрат на професійну правничу допомогу 
3. В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Цикл Фінанс" (адреса: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського ,8, м. Київ, 04112, ЄДРПОУ 43453613) 
Відповідач:  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 
Повне рішення складено: 20.05.2026
Суддя 	Людмила ЛОСЬ