Справа № 361/9079/25 
Провадження № 2-о/361/199/25 
06.05.2026 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
06 травня 2026 року м. Бровари 
Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючої судді Гізатуліної Н.М.
за участю секретаря судового засідання Охріменко Є.І., Ковандри А.В.
представника заявників ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Броварського міськрайонного суду Київської області справу за заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , заінтересована особа: ОСОБА_4 про встановлення факту належності особі правовстановлюючих документів, –
УСТАНОВИВ:
Адвокат Філіпова О.В. від імені та в інтересах заявників подала до суду зазначену заяву. 
Заяву мотивувала тим, що на підставі розпорядження голови Краснолиманської міської ради народних депутатів № 563 від 25 грудня 1997 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було надано безоплатно у приватну спільну сумісну власність квартиру АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим 25 грудня 1997 року Виконкомом Краснолиманської міської ради видано свідоцтво про право власності на житло.
Проте, при видачі вказаного правовстановлюючого документа були допущені помилки у написанні анкетних даних заявників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що перешкоджає їм у повному обсязі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їм майном. 
Так, у свідоцтві про право власності на житло неправильно зазначено по батькові ОСОБА_2 — « ОСОБА_5 » замість правильного « ОСОБА_6 », а також ім`я та по батькові заявника ОСОБА_3 — « ОСОБА_7 » замість правильного « ОСОБА_8 ».
На думку представника заявників, виявлені розбіжності виникли внаслідок перекладу та написання анкетних даних з російської мови на українську, а також у зв`язку із допущенням технічних помилок при оформленні свідоцтва про право власності на житло.
З метою усунення вказаних недоліків заявники зверталися до Лиманської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області із заявою про внесення виправлень до свідоцтва про право власності на житло, однак розпорядженням начальника Лиманської міської військової адміністрації № 710 від 11 жовтня 2024 року у внесенні виправлень було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду.
На підставі викладеного просила суд:
-встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт, належності ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , свідоцтва про право власності на житло - квартири АДРЕСА_1 видане 25 грудня 1997 року Виконкомом Краснолиманської міської ради.
-встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт, належності ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , свідоцтва про право власності на житло - квартири АДРЕСА_1 видане 25 грудня 1997 року Виконкомом Краснолиманської міської ради.
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2025 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання.
Розгляд справи неодноразово відкладався з різних підстав. 
У судовому засіданні представник заявників адвокат Філіпова О.В. заяву підтримала та просила її задовольнити.
Заінтересована особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Суд, заслухавши представника заявників, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 25 грудня 1997 року розпорядженням Краснолиманської міської ради народних депутатів № 563 ОСОБА_2 та членам її сім`ї надано безоплатно у приватну спільну сумісну власність двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 54 кв. м. 
25 грудня 1997 року Виконкомом Краснолиманської міської ради свідоцтво про право власності на житло, яке посвідчує, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , дійсно належить на праві приватної спільної сумісної власності: ОСОБА_9 та членам її сім`ї ОСОБА_4 , дочка, та ОСОБА_3 , внуку. 
Згідно з технічним паспортом на зазначену квартиру, складеним Слов`янським БТІ та зареєстрованим за реєстровим № 2725, власниками квартири зазначені: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 . 
Відповідно до даних паспорта громадянина України серія НОМЕР_3 , який виданий Краснолиманським МВ УМВС України в Донецькій області 20 серпня 2001 року, українською мовою зазначено ім`я та по батькові ОСОБА_2 , в той же час, як російською мовою її ім`я та по батькові зазначено, як « ОСОБА_10 ». Таке ж написання ім`я та по батькові заявниці відображено у свідоцтві про народження серії НОМЕР_4 та трудовій книжці. 
Крім цього, встановлено, що Краснолиманський МВ УМВС України в Донецькій області 04 березня 2004 року, видав паспорт громадянина України серія НОМЕР_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , м. Красний Лиман Донецької області.
ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_7 між ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , після укладення шлюбу прізвище дружини « ОСОБА_13 ».
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є онуком заявниці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_8 . 
Заявники зверталися до Лиманської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області із заявою про внесення виправлень до свідоцтва про право власності на житло, проте розпорядженням начальника Лиманської міської військової адміністрації № 710 від 11 жовтня 2024 року їм відмовлено у внесенні виправлень та рекомендовано звернутися до суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження – це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до положень пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті.
З огляду на ст. 318 ЦПК України у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.
Згідно із ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 січня 2024 року у справі №560/17953/21 дійшла висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про те, що у свідоцтві про право власності на житло, яке видане 25 грудня 1997 року Виконкомом Краснолиманської міської ради наявні розбіжності із даними заявників із даними, які відображені у їх паспортах громадян України. 
Указаний документ важливий для заявників з метою подальшої реалізації їх права власності на зазначене нерухоме майно, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Враховуючи викладене, оскільки законом не визначено іншого, крім судового порядку встановлення факту належності заявникам правовстановлюючого документу на житло, встановлення зазначеного факту є необхідним заявникам для реалізації права власності на нерухоме майно, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви та наявність підстав для її задоволення.
З огляду на ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються.
Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 76, 258, 259, 263-265, 268, 273, 294, 315, 354 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , заінтересована особа: ОСОБА_4 про встановлення факту належності особі правовстановлюючих документів – задовольнити.
Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт, належності ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , свідоцтва про право власності на житло – квартири АДРЕСА_1 видане 25 грудня 1997 року Виконкомом Краснолиманської міської ради.
Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт, належності ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , свідоцтва про право власності на житло – квартири АДРЕСА_1 видане 25 грудня 1997 року Виконкомом Краснолиманської міської ради.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Заявниця: ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер платника податків – НОМЕР_1 .
Заявник: ОСОБА_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер платника податків – НОМЕР_2 .
Заінтересована особа: ОСОБА_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер платника податків – НОМЕР_9 .
Суддя Н.М. Гізатуліна