Cправа № 127/11054/25
Провадження № 2/127/2110/25 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 травня 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Березовської О. А.,
за участі секретарі судового засідання Схабовської І. М.,
позивача ОСОБА_1 , 
представника відповідача - прокурора Колівошко С. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Харківської обласної прокуратури, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2 , про відшкодування моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
08.04.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з вище зазначеним позовом, в якому просив стягнути з державного бюджету України на його користь компенсацію моральної шкоди в сумі 450 000, 00 грн, завданої тривалою та системною бездіяльністю відповідача та третьої особи під час нагляду та порушення розумних строків у кримінальному провадженні №42019220000000586. 
Позовні вимоги мотивував тим, що 05.09.2019 відповідач відкрив кримінальне провадження №42019220000000586 за статтями 364, 365, 366, 367, ч. 3 ст. 382 КК України щодо колишнього слідчого прокуратури Харківської області Малінки В. Є., який навмисне допустив неправомірні дії під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №42018220000001010.
Слідчі, абсолютно не провівши досудове слідство у кримінальному провадженні №42019220000000586, не провівши необхідні слідчо-процесуальні дії, направлені на встановлення істини, не усунувши недоліки, зазначені в ухвалах слідчих суддів, дублювали тексти раніше винесених постанов, скасованих ухвалами слідчих суддів, виносили невмотивовані та незаконні постанови про закриття кримінального провадження №42019220000000586, виклавши у них свідомо недостовірні та неправдиві доводи, копії яких, в порушення ч. 5 ст. 284 КПК України, навмисно не спрямували на адресу позивача. 
01.09.2020 слідчим була винесена постанова про закриття кримінального провадження №42019220000000586, яка була скасована ухвалою слідчого судді від 16.09.2021. 
04.10.2021 слідством було відновлено досудове розслідування у кримінальному провадженні №42019220000000586. 
07.01.2022 слідчим винесена постанова про закриття кримінального провадження №42019220000000586.
27.07.2023 слідчим суддею була постановлена ухвала та направлена на виконання до Харківської обласної прокуратури, оскільки судді не були надані матеріали кримінального провадження №42019220000000586.
10.08.2023 слідчий суддя постановив ухвалу про скасування постанови слідчого від 17.01.2022 про закриття кримінального провадження №42019220000000586. 
Постанови про закриття кримінального провадження були скасовані ухвалами слідчих суддів, оскільки вони не відповідають вимогам закону, їх винесено без всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, є невмотивованими та передчасними, слідчими не усунуті конкретні недоліки, зазначені в ухвалах слідчого судді.
Прокурор Чекін О. В. самоусунувся від виконання своїх посадових обов`язків, вступивши в змову з слідчими, спільно зайнялися невластивою для посадових осіб діяльністю - укриттям посадових злочинів протягом тривалого часу, скоєних щодо позивача фігурантом у справі тільки імітують розслідування та нагляд у кримінальному провадженні №42019220000000586.
Прокурор Чекін О. В. навмисне не забезпечив проведення досудового розслідування у розумні строки, не скасовував незаконні постанови слідчого, не давав слідчому вказівок, не ініціював питання про усунення слідчого, приховував посадові злочини, скоєні фігурантом у справі, ніяких слідчо-процесуальних дій, направлених на встановлення істини в порушення вимог статей 2, 8, 9, 25, 28, 36, 91-93 КПК України не проводив. В результаті протиправної поведінки прокурора Чекіна О. В. процес досудового розслідування у кримінальному провадженні №42019220000000586 фактично припинено в зв`язку з відсутністю контролю та належного нагляду за досудовим розслідуванням з боку прокурора Чекіна О. В.
Позивач вказує, що з вини прокурора його порушені права не поновлені, порушення закону не припинено, досудове розслідування у кримінальному провадженні проводиться неналежним чином через тривалу та систематичну бездіяльність слідчого, позивач, інвалід 2 групи, людина похилого віку та тяжко хворий, змушений витрачати свій особистий час і звертатися до суду за захистом своїх прав, гарантованих Конституцією України, умисно грубо порушених прокурором, змушений був протягом тривалого часу звертатися з скаргами на бездіяльність останнього, у зв`язку з чим переніс глибокі моральні страждання. 
Позивач зазначає, що кримінальне провадження за його заявою було відкрите 05.09.2019 та станом на час подачі позову триває понад 66 місяців. Зазначений строк не може вважатися розумним строком в розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Своєю довготривалою бездіяльністю прокурор Чекін О. В. завдав позивачу, інваліду 2 групи, людині похилого віку, тяжко хворому, моральну шкоду, яку позивач оцінив в розмірі 450 000, 00 грн. 
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 08.04.2025 голосуючим суддею визначена суддя Березовська О. А.
Відповідно до відповіді №1310008 з Єдиного державного демографічного реєстру від 21.04.2025, ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . 24.04.2025 судом була одержана відповідь на запит суду Управління соціального захисту населення (Правобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради від 24.04.2025 вих. №08/00/008/26296, відповідно до якої ОСОБА_1 має статус внутрішньо-переміщеної особи та фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.05.2025 позовна заява була залишена без руху.
12.05.2025 від позивача надійшла заява про усунення недоліків, в якій він зазначив, що протиправна поведінка посадової особи, процесуального керівника, прокурора Чекіна О. В., якою позивачу була завдана шкода полягала в відсутності контролю та налагодженого нагляду за досудовим розслідуванням, імітації такого нагляду, неприйнятті відповідних процесуальних рішень, фактичній систематичній умисній тривалій бездіяльності, що призвело до фактичного припинення кримінального провадження та його тривалості понад 66 місяців. 
Зміни в житті позивача крім вище зазначеного полягали у тому, що він змушений був відвідувати органи досудового розслідування та суду, звертатися із відповідними клопотаннями, що не входить до його звичайної діяльності та призводить до моральних страждань. В результаті довготривалої бездіяльності прокурора протягом 66 місяців та порушення розумних строків у кримінальному провадженні №42019220000000586 здоров`я позивача суттєво погіршилось, що підтверджується висновком №228/104 від 01.11.2024.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.05.2025 позовна заява прийнята до розгляду, відкрите загальне позовне провадження та призначене підготовче засідання.
Копія ухвали суду про відкриття провадження була направлена відповідачу та одержана його представником 26.05.2025. 
04.06.2025 від представника відповідача через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача вказує, що позовні вимоги є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають з таких підстав.
У кримінальному провадженні № 42019220000000586 ОСОБА_1 має статус заявника. Досудове розслідування в цьому кримінальному провадженні триває, проводяться всі необхідні слідчі дії. В цьому кримінальному провадженні слідчими неодноразово приймалися рішення про закриття кримінального провадження, які скасовувалися слідчими суддями Холодногірського районного суду м. Харкова та Шевченківського районного суду м. Полтави. Крім того, прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Харківської обласної прокуратури Чекіним О. В. двічі 12.10.2021 та 02.11.2021 виносились постанови про скасування постанови про закриття вказаного кримінального провадження.
В деліктних правовідносинах на позивача покладається обов`язок довести факт неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та негативними наслідками. У свою чергу відповідач має довести відсутність своєї вини у спричиненій шкоді. Тобто позивач повинен надати відповідні докази.
Доводи ОСОБА_1 , викладені у позовній заяві щодо завдання йому шкоди не підтверджено належними та допустимими доказами, які б свідчили, що дії або бездіяльність відповідача є підставою для відшкодування такої шкоди. Твердження позивача про наявність у нього моральних страждань підлягають доведенню згідно зі статтею 81 ЦПК України.
Наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої, і відповідно, не може бути підставою для безумовного відшкодування шкоди.
Реалізація особою її права на оскарження рішення, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом у разі задоволення таких скарг, за висновком Верховного Суду, становить достатньо справедливу сатисфакцію з відшкодування шкоди, яку зазнав позивач.
Отже, позивач реалізував своє право, коли звернувся до слідчого судді зі скаргами в порядку ст. 303 КПК України на постанови слідчих у кримінальному провадженні №42019220000000586. Водночас наявність ухвал про задоволення скарг позивача або скасування постанов про закриття кримінального провадження не свідчить про доведеність спричинення моральної шкоди та порушення прав позивача.
Незгода позивача ОСОБА_1 з прийнятими органами слідства процесуальними рішеннями, які були в подальшому оскаржені в передбаченому законом порядку, тобто наявність певних недоліків у процесуальній діяльності слідчих та прокурорів, само по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої та, відповідно, не може бути підставою для безумовного стягнення відшкодування моральної шкоди.
З огляду на викладене, представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити повністю. 
Позивач правом подання відповіді на відзив не скористався. 16.06.2025 звернувся до суду з заявою про долучення до матеріалів справи письмових доказів. 
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.08.2025 задоволено клопотання позивача про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті, постановлено повторно направити за місцем роботи процесуальному керівнику – прокурору Харківської обласної прокуратури Чекіну О. В. копію позовної заяви та надано строк для надання письмових пояснень. 
29.08.2025, засобами поштового зв`язку, та 01.09.2025, через систему «Електронний суд», від третьої особи, прокурора Чекіна О. В., надійшли до суду письмові пояснення, в яких третя особа вказує, що позовні вимоги позивача є безпідставними, а тому не підлягають задоволенню, в задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі. Пояснення третьої особи аналогічні за змістом відзиву на позовну заяву, наданому відповідачем. Також третя особа вказує, що за результатами досудового розслідування слідчим 27.05.2025 прийняте рішення про закриття кримінального провадження № 42019220000000586 на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України. У додатку до пояснень третьою особою надано постанову про закриття кримінального провадження від 27.05.2025 та інші письмові докази.
18.11.2025 через систему «Електронний суд» до суду від представника відповідача надійшла заява, в якій він повідомив, що ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова від 05.11.2025 у справі №643/18923/25 відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 про скасування постанови слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, Клименко Д. О. від 27.05.2025 про закриття кримінального провадження №42019220000000586 від 09.09.2019 за ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367, ч. 2 ст. 382 КК України. У додатку до заяви надана копія ухвали суду від 05.11.2025.
В судових засіданнях 19.11.2025 та 12.03.2026 позивач просив долучити до матеріалів справи копію ухвали слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова від 05.11.2025 у справі №643/18923/25, копію своєї апеляційної скарги на цю ухвалу та копію ухвали Харківського апеляційного суду від 20.01.2026 у справі №643/18923/25. Клопотання задоволене судом. 
В судовому засіданні позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, зазначив, що прокурор Чекін О. В. як процесуальний керівник у кримінальному провадженні №42019220000000586 в порушення вимог КПК України, Закону України «Про прокуратуру» протягом 6 років самоусунувся від виконання своїх посадових обов`язків, на всі його заяви, клопотання не реагує, чим порушує його права як потерпілого. Він, будучи інвалідом другої групи, особою похилого віку, витрачає час, кошти, нерви, щоб примусити прокурора виконувати свої процесуальні та посадові обов`язки, що підтверджується письмовими доказами, наданими суду. Бездіяльністю прокурора йому завдана моральна шкода, що підтверджується медичними документами. 
Бездіяльність прокурора полягала в тому, що в кримінальному провадженні №42018220000001010, в якому він визнаний потерпілим, слідчий Малінко В. Є. в порушення ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 21 КПК України не усував недоліки, викладені в ухвалах слідчих суддів, ці обставини не розслідувались. Кримінальне провадження №42019220000000586 протягом 6 років неодноразово закривалось, постанови про закриття кримінального провадження скасовувались слідчими суддями. 
Протиправна поведінка прокурора ОСОБА_2 полягає у невиконанні обов`язків як процесуального керівника та порушенні розумних строків досудового розслідування. Статус позивача як потерпілого в кримінальному провадженні №42019220000000586 виник автоматично після подання ним заяви про вчинення кримінального правопорушення, постанова про визнання його потерпілим в цьому провадженні не виносилась, що узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду.
Розмір моральної шкоди в сумі 450 000, 00 грн ним визначений відповідно до положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»: мінімальну заробітну плату 8 000, 00 грн він помножив на 72 місяці. Суму визначив таким чином, щоб справа була немалозначною, щоб у разі необхідності подання касаційної скарги Верховний Суд прийняв її до свого провадження.
Представник відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог, суду пояснила, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами склад деліктного правопорушення, який має довести саме позивач. Позивач доводить протиправні дії прокурора ухвалами слідчих суддів, які є неналежними доказами, бо не встановлюють протиправність дій чи бездіяльності прокурора. Відповідно до ст. 45 Закону України «Про прокуратуру» позивачем не оскаржувалась бездіяльність прокурора. Відповідне рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів суду не надано. 
Суд у цивільному провадженні не може надати оцінку діяльності прокурора як процесуального керівника. Суд кримінальної юрисдикції скасував постанови слідчого про закриття кримінального провадження за заявами позивача, чим позивач реалізував своє право на захист та одержав задоволення своїх вимог. Надані суду ухвали слідчого судді, який здійснює судовий контроль в кримінальному провадженні, не є підставою для відшкодування моральної шкоди, яка, на думку позивача, завдана йому прокурором.
Крім того, позивач не зазначив, які саме його цивільні права було порушено прокурором. В кримінальному провадженні позивач має процесуальний статус заявника, права якого встановлені ст. 60 КПК України. Ці права не порушені. Процесуального статусу потерпілого в кримінальному провадженні позивач не має.
Щодо строків кримінального провадження, то критерії їх розумності вказані в КПК України. До таких критеріїв відноситься і поведінка сторони, поведінка позивача не сприяє досудовому розслідуванню. Скарги відповідно до положень ст. 308 КПК України прокурору вищого рівня щодо недотримання розумних строків прокурором під час досудового розслідування позивачем не подавались. Рішення за такими скаргами не приймались, тому позивачем не підтверджене порушення розумних строків саме прокурором в кримінальному провадженні.
Не доведено позивачем і моральну шкоду в розумінні ст. 23 ЦК України. Надані позивачем письмові докази не свідчать, що стан його здоров`я є наслідком протиправної поведінки прокурора.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений в порядку, визначеному чинним законодавством.
Суд вислухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази, дійшов такого висновку.
Судом установлено, що 05.09.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (надалі – ЄРДР) внесені відомості про кримінальні провадження №42019220000000586, № 42019220000000587, №42019220000000588, №42019220000000587, №42019220000000587 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367, ч. 2 ст. 382 КК України, на виконання ухвали судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02.09.2019, якою зобов`язано уповноважених осіб прокуратури Харківської області внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_1 від 20.08.2019 щодо неправомірних, на думку заявника, дій старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Харківської області Малінки В. Є. під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №42018220000001010 від 31.08.2018. Прокурором, який здійснює процесуальне керівництво в кримінальному провадженні є Чекін О. В. Відомості до ЄРДР внесені прокурором Чекіним О. В. (а. с. 7-11).
01.09.2020 постановою слідчого Першого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) СУ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава, Т. О. Кравченко кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №42019220000000586, закрите у зв`язку з відсутністю в діях слідчого прокуратури Харківської області ОСОБА_3 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч.1 ст. 366, ч.1 ст. 367, ч. 2 ст. 382 КК України (а. с.19-20).
16.09.2021 ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави у справі №554/1182/20 скарга ОСОБА_1 задоволена, постанова про закриття кримінального провадження №42019220000000586 від 01.09.2020 скасована. Як підстави для скасування постанови про закриття кримінального провадження суд зазначив: відсутність належної правової оцінки обставинам, повідомленим заявником, та прийняття рішення про закриття кримінального провадження за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, яке не ґрунтується на достатніх, належних та допустимих доказах. Постанова слідчого не вмотивована, під час прийняття рішення слідчим не дотримано вимог статей 55, 91-93, 110, 284 КПК України та не перевірено всі вказані у скарзі доводи, слідчим не проведений допит ОСОБА_1 , не проведені одночасні допити між ОСОБА_1 та фігурантами по справі, не зібрано характеризуючі матеріали відносно фігурантів по справі та всупереч вимог процесуального закону не надана правова оцінка зібраним по справі доказам, не встановлені інші обставини, на які посилався заявник, які необхідні для повного та об`єктивного розслідування. Слідчим жодних слідчих дій не проводилось. Оскаржувана постанова була прийнята передчасно, оскільки слідчим не були належним чином перевірені доводи заявника, викладені в заявах про злочин, не було надано їм належну юридичну оцінку, а відтак не спростовано доводи заявника (а. с. 12-13). 
17.01.2022 постановою старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві А. Шевченком повторно закрито кримінальне провадження № № 42019220000000586 у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (а. с. 23-24).
З ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 27.07.2023 у справі №642/7379/21 за скаргою ОСОБА_1 на постанову про закриття кримінального провадження вбачається, що розгляд скарги вдруге відкладався із-за ненадання суду матеріалів кримінального провадження №42019220000000586 від 05.09.2019 територіальним управлінням Державного бюро розслідувань (а. с. 14).
10.08.2023 ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова у справі №642/7379/21 скаргу ОСОБА_1 задоволено, скасовано постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві (з дислокацією у м. Харкові), ОСОБА_4 від 17.01.2022 про закриття кримінального провадження №42019220000000586 від 05.09.2019. Ухвала вмотивована тим, що судом встановлено, що в цьому кримінальному провадженні слідчим неодноразово приймалися рішення про закриття кримінального провадження, які скасовувалися слідчими суддями Червонозаводського районного суду м. Харкова, Октябрського районного суду м. Полтави із зазначенням у судових рішеннях конкретних недоліків досудового розслідування, проте слідчих дій на виконання судових рішень слідчим проведено не було, зазначені недоліки досудового розслідування не усунені. Постанова слідчого була винесена передчасно без дослідження всіх обставин, викладених в заяві ОСОБА_1 , слідчим була допущена істотна неповнота, усунення якої потребує виконання слідчих дій та інших процесуальних дій, спрямованих на збирання та перевірку доказів, зміст постанови не відповідає вимогам ст. 110 КПК України. Крім того, не проведені одночасні допити між ОСОБА_1 та фігурантами по справі, не зібрано характеризуючі матеріалі відносно фігурантів по справі та всупереч вимогам процесуального закону не надана правова оцінка зібраним по справі доказам, не зібрані інші обставини, на які посилається заявник, які потрібні для повного та об`єктивного розслідування. Отже, постанова була прийнята передчасно, оскільки слідчим не з`ясовано та не перевірено всіх обставин, які зазначені в заяві про вчинення кримінального правопорушення, тому досудове розслідування проведене не повно, а висновок слідчого є передчасним (а. с.15-18).
27.05.2025 постановою слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, Д. Клименко кримінальне провадження, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесені до ЄРДР за №42019220000000586 закрито у зв`язку з відсутністю в діях слідчого прокуратури Харківської області ОСОБА_3 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367, ч. 2 ст. 382 КК України (а. с. 111-115).
Ухвалою від 05.11.2025 слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова у справі №643/18923/25 у задоволенні скарги ОСОБА_1 про скасування постанови слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, Клименко Д. О. від 27.05.2025 про закриття кримінального провадження №42019220000000586 від 09.09.2019 ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367, ч. 2 ст. 382 КК України – відмовлено (а. с. 153-155).
Ухвалою від 20.01.2026 Харківського апеляційного суду у справі №643/18923/25 апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова від 05.11.2025 скасовано та постановлено нову, якою скаргу заявника ОСОБА_1 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, Клименко Д. О. від 27.05.2025 про закриття кримінального провадження задоволено, зазначену постанову скасовано. Матеріали кримінального провадження №42019220000000586 від 09.09.2019 направлено прокурору для організації досудового розслідування. Колегія суддів зазначила, що слідчий формально підійшов до проведення досудового розслідування по цьому кримінальному провадженню та прийняв рішення, яке належним чином не мотивував та не навів достатніх підстав для його прийняття, не вжив всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин, зазначених в заявах про скоєння кримінальних правопорушень, внаслідок чого прийняв передчасне рішення щодо закриття кримінального провадження (а. с. 174-179).
З постанов прокурора у кримінальному провадженні-прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань обласної прокуратури О. Чекіна від 12.10.2021 та від 02.11.2021 вбачається, що прокурором було скасовано постанови від 08.10.2021 та від 12.10.2021 про закриття кримінального провадження №42019220000000586 від 09.09.2019 відповідно. Підставами для скасування зазначених постанов були: прийняття рішень про закриття кримінального провадження передчасно, у порушення вимог ч. 2 ст. 9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, не проведення слідчим жодних необхідних слідчих (розшукових) дій, не вирішення питання щодо звернення до суду з клопотанням про продовження процесуальних строків у кримінальному провадженні відповідно (а. с. 71 зворот -73).
З листа процесуального керівника О. Чекіна вих. №31/1-1078-15 від 13.10.2021, у відповідь на клопотання ОСОБА_1 від 29.09.2021 щодо активізації досудового розслідування проведення певних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні №42019220000000586 від 05.09.2019 та невиконання обов`язків слідчими, вбачається, що прокурор повідомляє, що досудове розслідування у кримінальному провадженні відновлювалось на підставі ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 16.09.2021, було закрито на підставі постанови слідчого від 08.10.2021, яка була скасована прокурором 12.10.2021 за результатами перевірки прокурором законності прийнятого рішення; відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 36 КПК України слідчому надано письмові вказівки; досудове розслідування по кримінальному провадженню триває, роз`яснено, що відповідно до вимог ст. 40 КПК України, слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а також порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора в порядку статей 303, 304 КПК України (а. с. 31-32). 
Також судом були досліджені скарги позивача: 
- від 27.03.2021 до Октябрського районного суду м. Полтави на постанову про закриття кримінального провадження №42019220000000586;
- від 22.06.2023 до Ленінського районного суду м. Харкова на постанову про закриття кримінального провадження №42019220000000586 від 17.01.2022, на яких зазначені вхідні номери;
- клопотання від 29.09.2021 процесуальному керівнику- прокурору Чекіну О. В. (в порядку вимог ст.19 Конституції України та статей 9, 28, 36, 220 КПК України) ( без вхідного номеру реєстрації чи доказів направлення);
- скарга керівнику Харківської обласної прокуратури на навмисне допущену протиправну бездіяльність прокурорів Харківської обласної прокуратури за навмисної допущеної довготривалої імітації нагляду за дотриманням законів під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні №42019220000000586 (без вхідного номеру реєстрації чи доказів направлення);
- апеляційна скарга від 18.11.2025 на ухвалу Салтівського районного суду м. Харкова від 05.11.2025 у справі №643/18923/25 та постанову слідчого Клименко Д. О. від 27.05.2025 про закриття кримінального провадження № 42019220000000586 (без вхідного номеру реєстрації чи доказів направлення) (а. с. 21-22, 25-27, 33-35, 36-37, 156-158). 
Позивач є особою з інвалідністю ІІ групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 12.07.2011 (а. с. 29), має статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується довідкою від 29.07.2024 № 509-5003381237 та листом від 24.04.2025 вих. №08/00/008/26296 Управління соціального захисту населення (Правобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради (а. с. 30, 42 зворот).
Суд звертає увагу, що ухвалою суду від 06.05.2025 позовна заява залишалась без руху, зокрема, в зв`язку з тим, що позивачем в позовній заяві не були зазначені та надані в додатку до позовної заяви докази, що підтверджують факт завдання йому моральної шкоди та її розмір, причинно-наслідковий зв`язок між моральною шкодою та діями, рішеннями, бездіяльністю відповідача.
На підтвердження зазначених фактичних обставин позивачем надані та досліджені судом медичні документи на його ім`я: 
-висновок №228/104 (дублікат) про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 01.11.2024;
-виписка із медичної картки амбулаторного хворого від 17.03.2025, клінічний діагноз: злоякісне новоутворення сигмоподібної ободової кишки, хірургічне лікування та 6 курсів АПХТ проведено 07.02.2010 та 07.03.2010 відповідно;
-виписка із медичної карти стаціонарного хворого №1879 неврологічного відділення про перебування на стаціонарному лікуванні з 08.09.2017 по 20.09.2017; повний діагноз: віддалені наслідки черепно-мозкової травми (1996 рік), посттравматична енцефалопатія з лікворно-гіпертензійним, вестибуло-атактичним та астенічним синдромами, вегето-судинними пароксизмами за змішаним типом; атеросклеротичний кардіосклероз, хронічний гастродуоденіт, стадія ремісії; стан після оперативного лікування та ПХТ СА сигмовидної кишки Т4 NO MO (07.02.2010). Коланостома, ХБП 1 ст., пієлонефрит, стадія ремісії. Парапельвикальна киста лівої нирки великих розмірів ХПН 0 ст. (а. с. 49, 77, 78, 79).
За змістом частини першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені правилами статті 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»підлягає відшкодуванню шкода завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян;
За відсутності підстав для застосування ч.1 статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами, підлягають застосуванню правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто, виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами.
Враховуючи те, що у цій справі відсутні підстави для застосування ч.1 ст. 1176 ЦК України, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ч. 6 ст. 1176 ЦК України.
Підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи згаданих органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК Українивідповідно.
Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Згідно зі ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
Зобов`язання з відшкодування моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою; цивільно-правова відповідальність настає незалежно від вини заподіювача шкоди; особливий суб`єктний склад заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює вище зазначені органи і їх посадових чи службових осіб. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду на державу.
В пунктах 40, 41, 42 постанови Великої Палати Верховного суду від 22.01.2025 у справі № 335/6977/22 (провадження № 14-87цс24) зазначено: «Усталеним у доктрині цивільного права та національній судові практиці є підхід, за якого для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб органів державної влади (тут і далі - йдеться також й про органи місцевого самоврядування, про що не зазначається з огляду на обставини цієї справи) у виді відшкодування шкоди має бути встановлено наявність одночасно трьох умов: неправомірність (протиправність) дії посадових або службових осіб державного органу; шкода; причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Тягар доведення наявності цих умов покладається на позивача, який звертається з позовом про відшкодування шкоди на підставі статей 1173, 1174 ЦК України (див. близькі за змістом висновки у пункті 8.49.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.03.2023 у справі № 925/556/21).
У пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.09.2019 у справі № 916/1423/17 вказано, що, застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.
Отже, для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб органів державної влади у виді відшкодування шкоди обов`язковою є сукупність трьох умов: дії органу (посадових або службових осіб) повинні мати протиправний характер, шкода та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Вина посадових осіб органів державної влади не є обов`язковою. Тягар доведення наявності зазначених трьох умов покладається на позивача, який звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди».
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Позивач, звертаючись до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, як на підставу своїх вимог вказує на умисну бездіяльність процесуального керівника, прокурора Чекіна О. В., при здійсненні ними своїх повноважень, яка призвела до надмірної тривалості кримінального провадження № 42019220000000586, порушення розумних строків досудового розслідування, в результаті чого було завдано шкоду його здоров`ю, відбулися зміни у його звичайній життєдіяльності, чим була завдана йому моральна шкода.
У ч. 1 ст. 303 КПК Українинаведений перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження; рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій; рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування тощо.
За правилами ч. 2 ст. 307 КПК Україниухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Отже, в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування реалізується така засада кримінального судочинства, як реалізація особою права на оскарження їх процесуальних рішень, дій чи бездіяльності до суду.
Відповідно до ст. 308 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування. Прокурор вищого рівня зобов`язаний розглянути скаргу протягом трьох днів після її подання і в разі наявності підстав для її задоволення надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень. Особа, яка подала скаргу, невідкладно письмово повідомляється про результати її розгляду. Службові особи, винні в недотриманні розумних строків, можуть бути притягнуті до відповідальності, встановленої законом.
Вислухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, надані сторонами, суд доходить висновку про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з недоведеністю складу деліктного зобов`язання.
Так позивачем не доведено протиправність поведінки (дії чи бездіяльності) Харківської обласної прокуратури та її посадових осіб, зокрема, процесуального керівника, прокурора Чекіна О. В. 
На підтвердження протиправної бездіяльності процесуального керівника, прокурора Чекіна О. В. у кримінальному провадженні № 42019220000000586, що призвела до порушення розумних строків досудового розслідування, позивачем надані три постанови слідчих про закриття кримінального провадження, які були скасовані за скаргами позивача ухвалами слідчих суддів та ухвалою апеляційного суду. Судді першої та суд апеляційної інстанції встановили, що слідчі у кримінальному провадженні №42019220000000586 не виконували усі необхідні слідчі (розшукових) дії для всебічного, повного, неупередженого досудового розслідування кримінального провадження, передчасно виносили постанови про його закриття. З вище зазначених ухвал судів не вбачається встановлення протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) процесуального керівника в кримінальному провадженні чи інших посадових осіб Харківської обласної прокуратури, яка призвела до порушення строків досудового розслідування.
Бездіяльність процесуального керівника Чекіна О. В. до суду позивач не оскаржував. Надана позивачем суду скарга керівнику Харківської обласної прокуратури на навмисне допущену протиправну бездіяльність прокурорів Харківської обласної прокуратури за навмисної допущеної довготривалої імітації нагляду за дотриманням законів під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні №42019220000000586 від 05.01.2021 не має вхідного номеру реєстрації Харківської обласної прокуратури чи доказів її направлення, тому суд оцінює цей письмовий доказ критично. Він не підтверджує реалізацію позивачем права на оскарження прокурору вищого рівня недотримання розумних строків досудового розслідування, передбаченого ст. 308 КПК України.
Критичній оцінці підлягає й клопотання позивача від 29.09.2021 процесуальному керівнику-прокурору Чекіну О. В. (в порядку вимог ст.19 Конституції України та статей 9, 28, 36, 220 КПК України), яке також не має вхідного номеру реєстрації Харківської обласної прокуратури чи доказів направлення.
З досліджених судом письмових доказів вбачається, що, виконуючи свої обов`язки процесуального керівника, прокурор Чекін О. В. вніс відомості до ЄРДР на виконання ухвали слідчого судді, двічі скасовував постанови слідчих про закриття кримінального провадження, надав відповідь на звернення позивача, в якій роз`яснив його права, зокрема, право оскарження дій та бездіяльності прокурора в кримінальному провадженні. 
Отже, суд доходить висновку, що позивачем не надані суду належні допустимі та достатні докази, що підтверджують протиправну бездіяльність прокурора Чекіна О. В. як процесуального керівника в кримінальному провадженні № 42019220000000586, яка призвела до порушення розумних строків досудового розслідування в кримінальному провадженні.
Суд погоджується з запереченням представника відповідача, що наявність недоліків у процесуальній діяльності слідчих в кримінальному провадженні № 42019220000000586, яка встановлена ухвалами слідчих суддів та апеляційного суду, не може безумовно свідчити про протиправну бездіяльність процесуального керівника в цьому кримінальному провадженні. Ухвали слідчих суддів та ухвала суду апеляційної інстанції не вказують на бездіяльність прокуратури чи процесуального керівника в питанні нагляду за додержанням законів під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, яка призвела до порушення строків досудового розслідування.
Суд враховує положення частини 1, 5 ст. 40 КПК України, якими передбачено, що слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. 
Суд зазначає, що позивачем не надано суду письмові докази, а саме: висновки, рішення, вказівки, відповіді на звернення компетентних органів прокуратури вищого рівня відповідно до вимог ст. 308 КПК України, судові рішення, якими б було встановлено факт невиконання або неналежного виконання прокурором повноважень, передбачених ст. 36 КПК України, під час досудового розслідування у вказаному вище кримінальному провадженні, які б призвели до порушення розумних строків досудового розслідування; рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів про притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності відповідно до розділу VI Закону України «Про прокуратуру» за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків, що призвели до порушення розумних строків досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42019220000000586.
Суд також звертає увагу, що надані позивачем, медичні документи не можуть бути оцінені як такі, що підтверджують завдану йому моральну шкоду, що пов`язана з протиправною бездіяльністю прокуратури. 
Як вбачається з висновку №228/104 (дублікат) від 01.11.2024, позивач потребує соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі внаслідок когнітивних змін, що пов`язані з його похилим віком, а не протиправною поведінкою щодо нього Харківської обласної прокуратури чи її посадових осіб.
З виписки із медичної картки амбулаторного хворого від 17.03.2025, вбачається, що захворювання - злоякісне новоутворення сигмоподібної ободової кишки, з`явилось у позивача до внесення відомостей до ЄРДР 05.09.2016, бо хірургічне лікування та 6 курсів АПХТ проведено 07.02.2010 та 07.03.2010 відповідно, тому воно також не може бути наслідком протиправної поведінки щодо нього. 
З виписка із медичної карти стаціонарного хворого №1879 неврологічного відділення про перебування на стаціонарному лікуванні з 08.09.2017 по 20.09.2017, вбачається, що погіршення стану здоров`я позивача пов`язано з віддаленими наслідками черепно-мозкової травми, перенесеної в 1996 році під час виконання службових обов`язків, з початку 2017 року після емоційного напруження різко підвищуються скарги на погіршення стану здоров`я. Серед протипоказань вказані психо-емоційні навантаження. Цей медичний документ також не свідчить, що шкода здоров`ю позивача завдана в результаті протиправної поведінки щодо нього органів прокуратури чи їх посадових осіб. Погіршення стану здоров`я позивача та перебування на лікуванні є наслідком перенесеної черепно-мозкової травми. У виписці відсутній висновок, що госпіталізація до медичного закладу пов`язана з психо-емоційними навантаженнями, перенесеними позивачем у зв`язку з протиправною поведінкою прокурора в кримінальному провадженні №42019220000000586.
Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що в позові має бути відмовлено у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.
Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до ст.141 ЦПК України. Зважаючи, що позивач звільнений від сплати судового збору судовий збір підлягає компенсації за рахунок держави.
Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 15,16, 23, 1167, 1173, 1174 ЦК України, статтями 2, 4, 6, 10 - 13, 76-83, 89,141, 258, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до держави Україна в особі Харківської обласної прокуратури, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , про відшкодування моральної шкоди.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення суду складений 04.05.2026.

Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 . 
Відповідач: Держава України в особі Харківська обласна прокуратура: код ЄДРПОУ 02910108; місцезнаходження: м. Харків, вул. Богдана Хмельницького, б. 4.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 - прокурор Харківської обласної прокуратури, місце роботи: м. Харків, вул. Богдана Хмельницького, б. 4.

Суддя       Олена БЕРЕЗОВСЬКА