Справа № 930/158/26
№2/930/588/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.04.2026 року       Немирівський районний суд
Вінницької області
в складі головуючого судді:     Алєксєєнка В.М.
при секретарі:       Загребельного О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирові цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В С Т А Н О В И В :
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» Сердійчук Я.Я. звернувся до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 17 480 грн та судових витрат.
В обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначає, що 22.01.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКО ФІН» та фізичною особою ОСОБА_1 за допомогою вебсайту кредитодавця (https://cashtancredit.com.ua), який є сукупністю інформаційно-комунікаційних систем позикодавця, у межах якого реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, що у процесі обробки діють як єдине ціле, було укладено договір про споживчий кредит (кредитний договір) № 55935693.
Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на таких умовах:
– сума кредиту — 4 000,00 грн;
– строк користування кредитними коштами — 365 днів, з 22.01.2025 по 21.01.2026 (включно), який складається з дисконтного (пільгового) та поточного періодів;
– проценти за користування кредитом протягом дисконтного (пільгового) періоду становлять 1,00 % за кожен день від фактичного залишку кредиту.
08.12.2025 укладено договір № 08-12/25, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКО ФІН» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 55935693.
Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло права вимоги до відповідача за договором № 55935693.
Загальний розмір заборгованості за договором № 55935693 від 22.01.2025, що підлягає стягненню станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 17 480,00 грн, з яких:
– заборгованість за тілом кредиту — 4 000,00 грн;
– заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги — 12 840,00 грн;
– заборгованість за нарахованими процентами з моменту відступлення права вимоги до дати складання розрахунку — 640,00 грн;
– заборгованість за пенею та/або штрафами — 0,00 грн;
– заборгованість за комісіями — 0,00 грн;
– інфляційні втрати — 0,00 грн;
– три відсотки річних — 0,00 грн.
Ухвалою суду від 27.01.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, цією ж ухвалою постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження.
В судове засідання представник позивача не з`явився, в прохальній частині позову просить розглянути справу без його присутності. 
Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, подала через канцелярію суду заяву про часткове визнання позовних вимог. Зокрема, вона визнає позов у частині стягнення основного боргу у розмірі 4 000 грн та відсотків у розмірі 8 000 грн, що разом становить 12 000 грн.
Водночас відповідачка не визнає позовні вимоги в частині нарахування відсотків у розмірі 5 480 грн, посилаючись на Закон № 891-IX та зміни до Закону України «Про споживче кредитування» (ч. 5 ст. 8), Закону України «Про захист прав споживачів», а також норми НБУ, відповідно до яких загальні витрати за кредитом (відсотки, комісії, штрафи) не можуть перевищувати подвійного розміру тіла кредиту. Зазначає, що загальна сума, яку може вимагати кредитор, не повинна перевищувати потрійний розмір тіла кредиту, що у даному випадку становить 12 000,00 грн.
Також просить зменшити витрати на правничу допомогу з 9 000 грн до 4 500 грн.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази та пояснення сторін, встановив такі обставини.
Судом установлено, що 22.01.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКО ФІН» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 55935693, відповідно до якого позичальнику надано кредит у розмірі 4 000,00 грн зі строком користування 365 днів, з обов`язком сплати процентів за користування кредитними коштами.
Умовами кредитного договору передбачено, що проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 1 % за кожен день користування кредитом, а загальна вартість кредиту визначена умовами договору.
08.12.2025 між первісним кредитором та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено договір відступлення права вимоги № 08-12/25, відповідно до якого до позивача перейшли права вимоги за вказаним кредитним договором, у тому числі право вимоги основного боргу та нарахованих процентів.
Факт отримання відповідачем кредитних коштів та неповернення їх у встановлений договором строк підтверджується матеріалами справи та сторонами не заперечується.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Разом з тим відповідачка подала заяву про часткове визнання позовних вимог, у якій визнала заборгованість у розмірі 12 000,00 грн, з яких 4 000,00 грн становить тіло кредиту та 8 000,00 грн — проценти за користування кредитом.
Відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються сторонами, не підлягають доказуванню, якщо таке визнання є добровільним, не суперечить закону та не порушує права інших осіб.
Суд перевірив подане відповідачкою визнання позову та встановив, що воно є добровільним, послідовним, не суперечить закону та узгоджується з наявними у справі доказами, у зв`язку з чим приймається судом як належна процесуальна підстава для часткового задоволення позову.
Разом з тим позовні вимоги в частині стягнення 5 480,00 грн процентів задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували обґрунтованість, структуру та порядок нарахування зазначеної суми.
Наданий позивачем розрахунок заборгованості не містить повної та перевірюваної деталізації нарахувань, не дає можливості встановити період, за який нараховано відповідні проценти, та не забезпечує суду можливості перевірити правильність визначення їх розміру.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Недоведеність заявлених вимог є підставою для відмови у їх задоволенні.
Таким чином, оскільки позивач не виконав обов`язку доказування в частині заявленої суми 5 480,00 грн, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Враховуючи викладене, позов підлягає частковому задоволенню у межах доведеної та визнаної відповідачем суми.
Відповідно до положень статті 265 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання про судові витрати склад та розмір яких входить до предмета доказування в справі.
Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судом установлено, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 12 000,00 грн із заявлених 17 480,00 грн, що становить приблизно 68,6 % від заявлених вимог.
Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 662,40 грн.
Оскільки позов задоволено частково, судовий збір підлягає відшкодуванню пропорційно задоволеним вимогам.
Відтак, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 828,00 грн (2 662,40 грн ? 68,6 %).
Згідно із частинами першою та другою статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Позивачем заявлено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн.
Відповідачка у поданих запереченнях просила зменшити витрати на правничу допомогу до 4 500,00 грн, посилаючись на їх завищеність та неспівмірність із складністю справи.
За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Суд враховує, що справа розглянута у порядку спрощеного позовного провадження, не є складною, обсяг доказів є типовим для даної категорії спорів, а також те, що позов задоволено частково.
Також суд бере до уваги заперечення відповідачки щодо завищеного розміру витрат на правничу допомогу та оцінює їх у сукупності з фактичним обсягом виконаної роботи у справі.
З огляду на принцип розумності, справедливості та співмірності витрат, суд вважає заявлений розмір витрат на правничу допомогу завищеним та таким, що підлягає зменшенню.
Суд визначає до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 500,00 грн, що є співмірним обсягу наданих послуг та складності справи.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст.509,526,527,530,1048,1049,1050,1054 ЦК України, керуючись ст. ст.12,77,81,82, 141,137,259,263-268,265,354 ЦПК України, суд –
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з боржника яким є: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (код ЄДРПОУ 42640371 , місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521 ) заборгованість за Договором № 55935693 від 22.01.2025 у розмірі 12 000,00 грн.
Стягнути з боржника яким є: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (код ЄДРПОУ 42640371 , місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521 ) понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 1 828,00 грн.
Стягнути з боржника яким є: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (код ЄДРПОУ 42640371 , місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521) понесені витрати на правову допомогу у розмірі 4 500,00 грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: В.М. Алєксєєнко