справа № 207/7169/25 
провадження № 2/208/1121/26 

РІШЕННЯ
Іменем України

20 квітня 2026 р.   м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі: Головуючого, судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання – Золотоноші А.Р., позивача - ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_1 – адвокатаСафронова О.С., відповідача – ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Бєлік С.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватний нотаріус Кам`янського районного нотаріального округу Прожуган М.А., про розірвання договору довічного утримання, -

встановив:

І. Стислий виклад позиції позивача, відповідача та третьої особи.
Позивач  ОСОБА_1  звернулась до суду із позовом до  ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватний нотаріус Кам`янського районного нотаріального округу Прожуган М.А., про розірвання договору довічного утримання.
Позивач просить суд: розірвати договір довічного утримання (догляду), укладений між нею, ОСОБА_1 , як відчужувачем, та ОСОБА_2 , як набувачем, посвідчений 07 жовтня 2024 року приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Прожуган М.А., та зареєстрований в реєстрі за №1433 і зняти заборону відчуження зазначеного в договорі майна – земельної ділянки, кадастровий номер 1210400000:02:023:0272 та розташованого на ній житлового будинку АДРЕСА_1 , та зареєстрованої в реєстрі №1434, 1435. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 07 жовтня 2024 року між нею, ОСОБА_1 , як відчужувачем, та ОСОБА_2 , як набувачем, було укладено договір довічного утримання (догляду), який посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Прожуган Марією Анатоліївною, та зареєстрований в реєстрі за №1433.
Відповідно до умов договору, вона передала у власність набувача земельну ділянку площею 0,0822 га, кадастровий номер – 1210400000:02:023:0272 та розташований на ній житловий будинок під номером АДРЕСА_1 .
У зв`язку з посвідченням договору довічного утримання (догляду), нотаріусом було накладено заборону відчуження зазначеного в договорі майна – земельної ділянки кадастровий номер 1210400000:02:023:0272 та розташованого на ній житлового будинку під номером АДРЕСА_1 , та зареєстрованої в реєстрі за №1434, 1435.
Відповідно до п.5 договору довічного утримання (догляду): «Матеріальне забезпечення та утримання (догляд), яке щомісячно має надаватись Відчужувачу, сторонами оцінюється в сумі 1000,00 грн».
Відповідно до п.6 договору довічного утримання (догляду): «Набувач зобов`язується повністю довічно матеріально утримувати ОСОБА_1 , в тому числі: відвідувати Відчужувача один раз на тиждень, а в разі хвороби, та при необхідності – за вимогою Відчужувача; забезпечувати Відчужувача належними лікувальними засобами на підставі виданих лікарем рецептів; забезпечити Відчужувачу можливість відвідувати медичні заклади, у випадку хвороби Відчужувача, відвідувати його у лікарні; вирішувати всі питання, пов`язані з житлово-комунальними послугами та соціальним захистом; організувати поховання Відчужувача, влаштувати поминки та встановити на могилі пам`ятник».
Однак, після укладення договору довічного утримання (догляду), відповідачка повністю звільнила себе від будь-яких взятих на себе договірних зобов`язань, хоча, позивачка, як особа похилого віку, яка має вади здоров`я і потребує сторонньої допомоги як у придбанні та приготуванні їжі, так і у забезпеченні її ліками і медичною допомогою. Позивачка зверталась до відповідачки за наданням їй допомоги, передбаченої умовами договору, але відповідачка байдуже віднеслась до її прохань.
Позивач вважала, що за допомогою майна, яке вона має у власності, зможе забезпечити собі належний догляд, і що ОСОБА_2 , яка є її сусідкою і тривалий час була її доброю знайомою, зможе забезпечити її таким доглядом і необхідною допомогою, буде виконувати покладені на неї договором обов`язки, розраховувала на її допомогу, якої, не отримала. З дня укладення Договору довічного утримання (догляду) відповідач не виконала жодного обов`язку, покладеного на неї цим договором.
На теперішній час, позивач вимушена звертатись за допомогою до сусідів і знайомих.
Оскільки, відповідачка не виконувала і не виконує покладені на неї обов`язки, в порядку досудового врегулювання спору, позивачка зверталась до неї з листом – пропозицією про розірвання договору довічного утримання (догляду) за згодою сторін, від чого відповідачка відмовилась, зазначивши, що на її думку, підстав для розірвання договору немає.
Представник відповідачки ОСОБА_2 – адвокат Бєлік С.П. надав суду відзив на позовну заяву, у якому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. У відзиві зазначив, що сім`я ОСОБА_3 більше 40 років дружать з сім`єю ОСОБА_4 . В вересні 2024р. ОСОБА_1 запропонувала укласти з нею договір довічного утримання. ОСОБА_2 погодилася укласти такий Договір, що і було зроблено 07.10.2024р.. ОСОБА_1 просила, щоб все залишилося в тайні від сусідів. ОСОБА_2 майже кожний день навідувала ОСОБА_1 та приносила останній їжу, овочі, консервацію, здійснювала догляд за земельною ділянкою, приносила ліки, та інше. Гроші також давала готівкою і по сумі більші ніж вказано в Договорі. Деякий час оплату за комунальні платежі здійснювала ОСОБА_1 за кошти ОСОБА_2 , оскільки як вказувалося вище, ОСОБА_2 на прохання ОСОБА_1 зберігала в тайні означений Договір. Відповідачкою за особисті кошти для ОСОБА_1 було придбано наступні речі (майно) та надано останній кошти готівкою, а саме: в листопаді 2024р. передано готівкою 2000 грн.; в листопаді 2024р. придбана пила вартістю 1200 грн.; в січні 2025р. придбано безперебійник (інвертор) вартістю 21300 грн.; в травні 2025р. придбана тачка вартістю 3000 грн.; в червні 2025р. передано готівкою 5000 грн.; в червні 2025р. придбана електрокоса (тример) вартістю 5000 грн., в серпні 2025р. придбані шланги, штуцера, хомут на суму 2761,50 грн. для ремонту водопроводу; в серпні 2025р. передано готівкою під розписку ОСОБА_5 - 1000 грн.; в вересні 2025р. передано 1300,45 грн. ОСОБА_1 готівкою під розписку. Також передано ОСОБА_1 додатково поза умовами Договору готівкою 9309,45 грн.. З огляду на фактичні обставини спірних відносин, сплачені кошти, залучені квитанції, покупку для позивача обладнання, здійснення ремонту, тривалі дружні відносини, майже щоденний догляд, надання продуктів харчування, пристойну поведінку у відносинах - відповідач умови договору виконала. ОСОБА_2 за комунальні послуги були сплачені наступні кошти: в вересні 2025р. - 3050 грн.; в жовтні 2025р. - 2025грн.; в листопаді 2025р. – 2731 грн.; в грудні 2025р. – 5079 грн.. Таким чином, ОСОБА_2 надала докази сумлінного виконання нею Договору. Позивач не надав документально доведеного невиконання або неналежного виконання обов`язків відповідачем. Відсутні обставини, на які посилається позивач, а відповідно і підстави для розірвання договору.
II. Заяви, клопотання позивача, відповідача та третьої особи.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Сафронов О.С. підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.
В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та її представник - адвокат Бєлік С.П. позовні вимоги позивача не визнали, просили відмовити у задоволенні позовної заяви, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву та у додаткових поясненнях.
В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватний нотаріус Кам`янського районного нотаріального округу Прожуган М.А. не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю.
III. Процесуальні дії по справі.
Ухвалою суду від 13 січня 2026 року відкрито провадження по справі та справу призначено в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 23 березня 2026 року заяву представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 в порядку вимог ст. 93 ЦПК України по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватний нотаріус Кам`янського районного нотаріального округу Прожуган М.А. про розірвання договору довічного утримання, задоволено. Зобов`язано позивача ОСОБА_1 надати з дотриманням вимог ст. 93 ЦПК України як свідка письмові відповіді на запитання позивача.
Ухвалою суду від 23 березня 2026 року клопотання представника позивача про витребування доказів, залишено без розгляду.
Ухвалою суду від 30 березня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
Вислухавши позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, свідка, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.
IV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.
07 жовтня 2024 року між ОСОБА_1 (Відчужувач) та ОСОБА_2 (Набувач) було укладено Договір довічного утримання (догляду), який був посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Прожуган М.А., та зареєстрований в реєстрі за № 1433 (а.с.14-15).
Відповідно до пункту 1 договору довічного утримання (догляду) Відчужувач передає, а Набувач отримує у власність майно, зазначене в пункті 2 цього договору та взамін чого зобов`язується забезпечувати ОСОБА_1 утриманням та доглядом довічно на умовах цього договору.
Відповідно до пункту 2 договору довічного утримання (догляду) відчужується земельна ділянка, площею 0,0822 га, кадастровий номер – 1210400000:02:023:0272 та розташований на ній житловий будинок під номером АДРЕСА_1 .
Відповідно до пункту 5 договору довічного утримання (догляду) матеріальне забезпечення та утримання (догляд), яке щомісячно має надаватись Відчужувачу, сторонами оцінюється в сумі 1000,00 грн..
Відповідно до п.6 договору довічного утримання (догляду) Набувач зобов`язується повністю довічно матеріально утримувати ОСОБА_1 , в тому числі: 
- відвідувати Відчужувача один раз на тиждень, а в разі хвороби, та при необхідності – за вимогою Відчужувача; 
- забезпечувати Відчужувача належними лікувальними засобами на підставі виданих лікарем рецептів; 
- забезпечити Відчужувачу можливість відвідувати медичні заклади, у випадку хвороби Відчужувача, відвідувати його у лікарні; 
- вирішувати всі питання, пов`язані з житлово-комунальними послугами та соціальним захистом; 
- організувати поховання Відчужувача, влаштувати поминки та встановити на могилі пам`ятник.
Відповідно до пункту 8 договору довічного утримання (догляду) Відчужувач має право довічно безоплатно проживати у вищезазначеному будинку та користуватися земельною ділянкою.
Відповідно до пункту 9 договору довічного утримання (догляду) на житловий будинок та земельну ділянку, які є предметом цього договору, накладається заборона відчуження.
Відповідно до пункту 15 договору довічного утримання (догляду) цей договір може бути розірваний за згодою сторін, а в разі невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією із сторін – у судовому порядку.
Прожуган М.А., приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області у зв`язку з посвідченням договору довічного утримання (догляду), накладено заборону відчуження зазначеного в договорі майна – земельної ділянки, кадастровий номер 1210400000:02:023:0272 та розташованого на ній житлового будинку під номером АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_2 , до виконання, припинення, розірвання договору. Зареєстровано в реєстрі за №1434, 1435, Даний факт також підтверджується актуальною інформацію про нерухомість від 23.10.2025 (а.с.13-15).
22 вересня 2025 року ОСОБА_1 направила ОСОБА_2 лист-пропозицію про розірвання договору довічного утримання (догляду), в якому зазначила, що в порушення вимог та умов договору, Набувач з моменту укладання та підписання договору та на момент подання даного листа не виконує своїх зобов`язань по відношенню до Відчужувача. Вважає подальше існування Договору недоцільним, у зв`язку з чим пропоную його розірвати за взаємною згодою сторін. ОСОБА_2 на листі-пропозиції зазначила, що немає підстав для розірвання договору (а.с.10-12).
Як вбачається з долучених позивачем до матеріалів справи квитанцій ОСОБА_1 самостійно сплачувала комунальні послуги за будинок під номером АДРЕСА_1 : за період з 01.10.2024 по 31.10.2024; з 01.12.2024 по 31.12.2024; з 01.01.2025 по 31.01.2025; з 01.03.2025 по 31.03.2025; з 01.04.2025 по 30.04.2025; з 01.05.2025 по 31.05.2025; з 01.06.2025 по 30.06.2025; з 01.07.2025 по 31.07.2025; з 01.08.2025 по 31.08.2025; з 01.09.2025 по 30.09.2025.
Як вбачається з долучених представником відповідачем до матеріалів справи квитанцій ОСОБА_7 (чоловік відповідачки ОСОБА_2 ) сплачував частково комунальні послуги за будинок. Відповідно до долучених квитанцій вбачається, що оплата здійснювалась чоловіком відповідачки після отримання відповідачкою листа-пропозиції про розірвання договору довічного утримання (догляду).
Відповідно до відповідей на письмові запитання, що надані ОСОБА_1 вбачається, що позивач в серпні 2025 року отримала від ОСОБА_2 1000,00 грн. та 1400,00 грн., після того, як запропонувала у добровільному порядку розірвати договір довічного утримання, та 5000,00 грн. вже після звернення позивача до суду.
V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
У частині першій статті 11 ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).
Для приватного права апріорі властивою є така засада як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).
Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року у справі № 761/42030/21, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).
Згідно зі статтею 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або її частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.
Згідно з частиною першою статті 748 ЦК України набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до статті 334 цього Кодексу.
Згідно з частинами першою, другою статті 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.
За правилами статті 751 ЦК України, матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Така оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом.
Відповідно до частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; на вимогу набувача.
Відповідно до частини першої статті 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 березня 2018 року в справі № 509/513/16-ц (провадження № 61-6725св18), зазначено, що «згідно з частиною першою статті 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. За правилами статті 751 ЦК України матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача в разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання в зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України). Згідно з вимогами статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору».
Тлумачення пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України свідчить, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій (див постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року в справі № 753/10508/18).
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що відчужувачу за договором довічного утримання законом надано право ініціювати питання розірвання такого правочину у судовому порядку у випадку невиконання набувачем його умов, при цьому саме відповідач мав би убезпечити себе від подальших претензій відчужувача шляхом ведення відповідного обліку та на виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України повинен надати суду докази відсутності цих обставин, на які посилається позивач. Такі висновки щодо застосування положень статей 755, 756 ЦК України узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема у постановах від 28 березня 2018 року в справі № 509/513/16-ц, від 29 серпня 2018 року в справі № 755/1226/17-ц та від 06 травня 2020 року в справі № 755/1750/19, від 24 червня 2021 року в справі № 644/1566/19.
Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін та диспозитивність (пункт 4 та 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України).
У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)).
Норми чинного цивільного законодавства України та правові висновки Верховного Суду покладають саме на відповідача, як набувача відчуженої за договором довічного утримання будинку, обов`язок доведення належного виконання нею договірних зобов`язань за спірним договором довічного утримання (догляду) за ОСОБА_1 ..
Таких доказів ОСОБА_2 не надано, долучені позивачем та представником відповідача до матеріалів справи квитанції по оплаті комунальних послуг по спірному будинку з жовтня 2024 року свідчать про виключно часткову оплату чоловіком відповідачки комунальних послуг з 23 вересня 2025 року (тобто після отримання відповідачем листа-пропозиції про розірвання договору довічного утримання (догляду), та, відповідно, про правдивість тверджень позивача щодо самостійної оплати нею свого проживання у спірному будинку.
Суд вважає, що неповна періодична оплата ОСОБА_7 (який не є Відчужувачем по договору довічного утримання (догляду) від 07.10.2024 року) комунальних послуг з 23 вересня 2025 року по спірному будинку не є достатнім доказом належного виконання відповідачем ОСОБА_2 умов спірного договору довічного утримання (догляду) за ОСОБА_1 ..
Щодо посилань представника відповідача на те, що відповідач здійснив купівлю: пили вартістю 1200 грн.; безперебійнику (інвертора) вартістю 21300 грн.; електрокоси (тримера) вартістю 5000 грн., шлангу, крану, штуцера та хомутів на суму 2761,50 грн. для ремонту водопроводу, суд не бере їх до уваги, оскільки з долучених до матеріалів справи копій товарних чеків не вбачається, що ці товари були куплені відповідачкою для позивачки в рахунок виконання умов договору довічного утримання (догляду) від 07.10.2024 року.
Відтак, відсутність доказів договірного утримання та допомоги ОСОБА_2 ОСОБА_1 свідчить про невиконання відповідачкою належним чином своїх зобов`язань за договором довічного утримання, що зумовлює правові підстави для розірвання цього договору.
З урахуванням наведеного, з огляду на встановлені у справі обставини, суд приходить до висновку, що відповідачка належним чином не виконує своїх зобов`язань за договором довічного утримання та про наявність правових підстав для розірвання цього договору.
Таким чином, аналізуючи в сукупності досліджені докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватний нотаріус Кам`янського районного нотаріального округу Прожуган М.А. про розірвання договору довічного утримання, є обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
VI. Розподіл судових витрат.
На підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1211,20 грн. з відповідачки на користь позивачки.
Керуючись ст. ст. 16, 744, 748, 749, 751, 755, 756 ЦК України, ст.ст. 2, 11, 12, 13, 76-78, 81, 141, 263, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватний нотаріус Кам`янського районного нотаріального округу Прожуган М.А. про розірвання договору довічного утримання, задовольнити.
Розірвати договір довічного утримання (догляду), укладений між ОСОБА_1 , як відчужувачем, та ОСОБА_2 , як набувачем, посвідчений 07 жовтня 2024 року приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Прожуган М.А., та зареєстрований в реєстрі за №1433 і зняти заборону відчуження зазначеного в договорі майна – земельної ділянки, кадастровий номер 1210400000:02:023:0272 та розташованого на ній житлового будинку АДРЕСА_1 , та зареєстрованої в реєстрі №1434, 1435. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп..

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Дніпровського Апеляційного суду. 
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості сторін:
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП – НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Кам`янського районного нотаріального округу Прожуган М.А., адреса: Дніпропетровська обл., м.Кам`янське, вул.Медична, 1/11, прим.18.

Суддя  Похваліта С. М.