Виноградівський районний суд Закарпатської області 
_______________________________________________________________________________________________    Справа № 299/48/26
Номер провадження 2/299/19/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.05.2026 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Онисько С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Пийтерфолвівської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В., про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом, 

В С Т А Н О В И В :
Позивач ОСОБА_1 звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача Пийтерфолвівської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В., про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є спадкоємцем за законом першої черги по смерті свого чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 27.04.2015 року. Заповіт покійний не залишив.. Місцем відкриття спадщини є с. Ботар Берегівського району. Вказана обставина підтверджується довідкою виконавчого комітету Пийтерфолвівської сільської ради від 21.11.2025 року №035-17/506. Згідно положень ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Покійному чоловіку позивача на праві приватної власності належали дві земельні ділянки площею 0,80 га кожна на території Дяківської сільської ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За прийняттям спадщини позивач звернулася до Виноградівської державної нотаріальної контори. Однак у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно державний нотаріус ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом мені відмовила. Така ситуація обумовлена тим, що по смерті чоловіка віднайти оригінал державного акту на право приватної власності на землю або інших документів аналогічного характеру, які б посвідчували належність майнових прав спадкодавцю, не вдалося. За таких обставин через відсутність необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач позбавлена можливості оформити прийняття спадщини у регламентованому порядку та змушена звернутися до суду із позовом про визнання. за нею права власності на спадкові земельні ділянки в порядку спадкування за законом.
Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подала до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутність. 
Представник відповідача Пийтерфолвівської сільської ради Берегівського району Закарпатської області будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, згідно якої проти вимог позивача заперечень не має та просить суд розглянути справу у його відсутність.
Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача будучи повідомленою про день, час та місце місце розгляду справи належним чином, в судове засідання також не з`явилася, заяв, клопотань від неї не надходило.
Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть.
Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 27.04.2015 року.
Місцем відкриття спадщини є с. Ботар Берегівського району, щопідтверджується довідкою виконавчого комітету Пийтерфолвівської сільської ради від 21.11.2025 року №035-17/506.
Заповіт померлий не залишив, тому спадкування проводиться за законом. 
Позивач як дружина є спадкоємцем за законом першої черги.
Інших спадкоємців немає, оскільки батько спадкодавця ОСОБА_5 помер ще ІНФОРМАЦІЯ_2 , а його мати - ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Після смерті спадкодавця ОСОБА_2 відкрилася спадщина зокрема на дві земельні ділянки площею 0,80 га кожна на території Дяківської сільської ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Дане нерухоме майно чоловік позивача успадкував після смерті його батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , однак спадкові права документально не оформив.
Згідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
За запитом позивача в архівних матеріалах Відділу №4 ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області вдалося віднайти копії державних актів на право приватної власності на землю серії ІV-ЗК №004956 від 17.11.1999 року (виданого на ім`я батька спадкодавця ОСОБА_5 ) та серії НОМЕР_2 від 01.11.2000 року (виданого на ім`я матері спадкодавця ОСОБА_6 ). 
Первісні власники спадкового майна (батьки спадкодавця) померли: батько ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Чоловік позивача по їх смерті спадщину прийняв в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Вказані обставини підтверджуються довідками виконавчого комітету Пийтерфолвівської сільської ради від 21.11.2025 року №035-17/503, №035-17/505. Однак свідоцтва про право на спадщину спадкодавець не отримав. У той же час ч.3 ст.1296 ЦК України регламентовано, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.
Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.
Для оформлення спадкових прав після смерті чоловіка позивач звернулася до Виногардівської державної нотаріальної контори, однак отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно за № 124/01-16 , у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно з рекомендацією звернутися до суду для визнання за нею права власності на спадкове майно. 
У нотаріальному оформленні спадщини позивач має перешкоди через те, що за життя її чоловік не здійснив переоформлення земельних ділянок на своє ім`я.
Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. 
Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. 
Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, що його пережив та батьки.
Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно ч.2 ст. 1274 Цивільного кодексу України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. 
Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою ( ч. 2 ст. 382, ст. 392 ЦК України).
Таким чином, враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. 
На підставі наведеного, керуючись статтями 10, 12, 13, 18, 81, 223, 259, 263-265 ЦПК України, статтями 5, 16, 328, 392, 1216, 1220, 1222, 1223, 1268, 1270, 1274 ЦК України, Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

У Х В А Л И В :
Позовні вимоги задоволити.
У порядку спадкування за законом визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 право власності на:
- земельну ділянку площею 0,80 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дяківської сільської ради;
- земельну ділянку площею 0,80 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дяківської сільської ради, кадастровий номер 2121282400:02:002:0002.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий	Левко Т. Ю.