Справа №: 343/1236/26 
Провадження №: 2/343/955/26 

Р І Ш Е Н Н Я
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 червня 2026 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:
судді - Монташевич С. М.,
з участю: секретаря судового засідання - Шикор Г.В.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 343/1236/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій сторін:
адвокат Кажук В.Б. подав від імені ОСОБА_1 позовну заяву до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якій просить розірвати шлюб між його довірителькою та відповідачем, який зареєстрований у виконавчому комітеті Надіївської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище ОСОБА_3 та залишити з нею на проживанні неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , понесені судові витрати стягнути з відповідача.
Позовні вимоги мотивує тим, що сторони зареєстрували шлюб 28.08.2010. Від даного шлюбу в них народилися ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Сімейне життя не склалося, їхня сім`я розпалась, шлюб носить формальний характер. Вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть.
Позивачка в підготовче судове засідання не з`явилася, її представник - адвокат Кажук В.Б. подав заяву про розгляд справи без їх участі, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити та ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні, взявши до уваги визнання позову відповідачем.
Відповідач у підготоче судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив шлюб розірвати, строк на примирення не надавати, що вирішувати за його відсутності.
Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:
згідно з ухвалою від 02.06.2026, суд відкрив провадження у справі та призначив провести підготовче судове засідання за участю сторін.
15 червня 2026 року відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги визнав.
18 червня 2026 року представник позивачки подав заяву про розгляд справи без їх участі.
Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Згідно із вимогами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд перевірив, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.
Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Враховуючи, що відповідач позов визнав, представник позивачки просив прийняти визнання позову, тому суд приймає визнання ним позову та приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні.
Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин:
сторони по справі перебувають у шлюбі з 28.08.2010, який зареєстрований у виконавчому комітеті Надіївської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, актовий запис № 3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 28.08.2010. Прізвище дружини до реєстрації шлюбу - ОСОБА_7 , після реєстрації шлюбу - ОСОБА_3 (а.с. 4).
Згідно зі свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 від 10.05.2011, серії НОМЕР_3 від 03.07.2012, серії НОМЕР_4 від 04.04.2019, за час шлюбу у сторін народилися ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 5, 6, 7). 
Сторони по справі проживають окремо, не ведуть спільне господарство та не підтримують подружніх відносин.
Між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу, який вони, враховуючи наявність непонолітніх дітей, не можуть розірвати в позасудовому порядку.
Оцінка суду та норми права, які застосував суд:
зважаючи на позиції сторін по суті спору, дослідивши докази, які надані на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.
Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Статтею 5 Протоколу № 7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.
Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.
Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу.
Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).
Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що між сторонами припинилися будь-які шлюбні та сімейні відносини, їхній шлюб носить формальний характер. ОСОБА_1 не бажає зберегти сім`ю, наполягає на розірванні шлюбу, проти чого не заперечив і відповідач, визнавши позов повністю. Оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.
Позивачка просить залишити неповнолітніх дітей на проживанні з нею, а відповідач заперечень з цього приводу не висловлював, тобто спору з даного приводу між сторонами не має, тому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 слід залишити проживати з матір`ю, позивачкою по справі.
ОСОБА_1 просить також після розірвання шлюбу не змінювати їй прізвище на дошлюбне, що, відповідно до ст. 113 СК України, є її правом після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Виходячи з цього, суд уважає за необхідне позов задовольнити, шлюб між сторонами розірвати, неповнолітніх дітей залишити проживати з матір`ю, якій прізвище після розірвання шлюбу не змінювати.
Розподіл судових витрат:
питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141, 142 ЦПК України.
Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Позивачка у зв`язку з розглядом даної справи понесла 1331,20 грн витрат зі сплати судового збору, що підтверджується відповідною платіжною інструкцією (а.с. 14). Однак з огляду на те, що до початку розгляду справи по суті відповідач позов визнав, суд, ураховуючи положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, вважає за необхідне повернути ОСОБА_1 із державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 665,60 грн, іншу частину судового збору в розмірі 665,60 грн стягнути на її користь з ОСОБА_2 .
Щодо понесених позивачкою витрат на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 3000,00 грн, суд зазначає таке.
Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).
Тобто ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Позивачка на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 3000,00 гривень надала: договір про надання правової допомоги від 27.05.2026 (а.с. 8), ордер на надання правничої допомоги адвокатом Кажуком В.Б. та його свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 9, 10), акт виконаних робіт від 28.05.2026, згідно з яким у вартість послуг входить 500,00 грн - надання правової консультації, 800,00 грн - правнича допомога, пов`язана з підготовкою до складення позовної заяви, 1000,00 грн - складення позовної заяви, 700,00 грн - представництво інтересів у суді, що склало загальну суму 3000,00 грн (а.с. 12), а також квитанцію № 27 від 28.05.2026 про здійснену ОСОБА_1 оплату адвокату Кажуку В.Б. у розмірі 3000,00 грн (а.с. 11). 
Даючи оцінку доказам, долученим на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у даній цивільній справі у розмірі 3000 гривень, суд зазначає, що у договорі про надання правової допомоги визначені всі істотні умови договору, а в акті про надані послуги вказано, які саме було надано послуги, з чим позивачка погодилася. Однак суд звертає увагу, що у п. 4 Акту зазначено про представництво інтересів позивача під час розгляду справи в суді, проте фактично адвокат Кажук В.Б. у судовому засіданні участі не брав, хоча заявив до стягнення за вказану послугу 700,00 грн. Крім того суд зазначає, що надання правової консультації, збір документів, підготовка до складення позовної заяви за своєю суттю мають організаційний характер та є складовими підготовки позовної заяви, а відтак не можуть бути віднесені до правової допомоги як окремі послуги, на що звернув увагу Верховний Суд у постанові від 17 січня 2022 року у справі № 756/8241/20, а тому такі витрати не підлягають компенсації.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат та наданих послуг, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, усталеної практики у даній категорії справи, критерію необхідності та значимості процесуальних дій у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткової відмови у стягненні зазначеного розміру витрат та стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу у сумі 1000,00 грн.
Зазначена сума, на переконання суду, є розумною та такою, що відображає реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги.
На підставі викладеного, ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 114 СК України, керуючись ст. 200, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 28.08.2010 у виконавчому комітеті Надіївської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, актовий запис № 3, - розірвати.
Неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишити проживати з матір`ю, позивачкою по справі ОСОБА_1 .
Прізвище позивачки ОСОБА_1 після розірвання шлюбу не змінювати.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок сплаченого судового збору та 1000,00 (одну тисячу) гривень понесених витрат на оплату професійної правничої допомоги.
Судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок повернути ОСОБА_1 з державного бюджету.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Івано-Франківського апеляційного суду.
Позивачка: ОСОБА_1 , зареєстрована в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .
Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований у АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Суддя С.М.Монташевич