Справа № 202/3856/26
Провадження № 2/202/4056/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ЗАОЧНЕ

11 червня 2026 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпра у складі:
головуючого судді Недобитюк Н.В.,
за участі секретаря судового засідання Горбенко О.В.
(в порядку доручення судді на підставі частини 3 ст. 66 ЦПК України),
за відсутності учасників справи,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, –
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (далі – ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі – відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 31.08.2023 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 був укладений Договір про надання фінансового кредиту № 40133-08/2023, згідно з умовами якого відповідач отримав 15 000 грн на умовах строковості, платності та поворотності. Договір укладено в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
29.03.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір факторингу № 29032024, відповідно до якого позивач набув права вимоги до відповідача. Позивач зазначає, що відповідач зобов`язання не виконав належним чином, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 150 000,00 грн, яка складається з: 15 000,00 грн – тіло кредиту, 135 000,00 грн – відсотки. Просить стягнути вказану суму, а також 2 662,40 грн судового збору та 8 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 15 травня 2026 року відкрито провадження у справі, розгляд призначено в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідач, який належним чином повідомлений про судовий розгляд, у встановлений судом строк не скористався правом на подання відзиву на позов, будь-яких заяв/клопотань до суду від нього не надходило.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів (ст. 280 ЦПК України).
Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 31.08.2023 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 40133-08/2023 на суму 15 000 грн зі строком кредитування 360 днів (до 24.08.2024 року). Договір укладено в електронній формі шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора, що відповідає положенням статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» та ст. 207 ЦК України.
На підтвердження укладення кредитного договору та отримання відповідачем кредитних коштів позивачем надано копію договору про надання фінансового кредиту, копію паспорта споживчого кредиту, копію заявки-анкети клієнта, розрахунок заборгованості, а також лист сервісу онлайн-платежів ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» (iPay.ua) вих. № 3466 250630112201 від 30.06.2025 року. Згідно з вказаним документом, на виконання договору на переказ коштів № ФК-П-2022/01-1 від 12.01.2022 року, укладеного з ТОВ «АВАНС КРЕДИТ», 31.08.2023 року о 18:10:08 було успішно перераховано грошові кошти в сумі 15 000,00 грн на платіжну картку клієнта з маскою НОМЕР_1 .
Отже, ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти в сумі 15 000,00 грн.
29.03.2024 року ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» відступило право вимоги за вказаним договором на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за Договором факторингу № 29032024.
Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору у встановлений строк. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа зобов`язується надати кредит позичальникові, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1048 ЦК України). Судом встановлено, що відповідач порушив умови договору, не повернувши кошти.
Згідно з розрахунком позивача, сума заборгованості становить 150 000,00 грн, де тіло кредиту – 15 000 грн, відсотки – 135 000 грн. Розрахунок відсотків здійснено за ставкою 2,5 % на день за весь період користування кредитом (360 днів).
Вирішуючи питання про розмір заборгованості за процентами, суд виходить з наступного.
Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні визначені Законом України «Про споживче кредитування». 24 грудня 2023 року набрав чинності Закон України № 3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» викладено в новій редакції та встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 %.
При цьому пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено тимчасовий період: протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом № 3498-ІХ максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати протягом перших 120 днів – 2,5 %; протягом наступних 120 днів – 1,5 %.
За змістом пункту 2 розділу ІI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3498-ІХ дія цих обмежень поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом. Оскільки Закон набрав чинності 24.12.2023 року, період перших 120 днів тривав до 22.04.2024 року.
Суд погоджується, що за період до 22.04.2024 року кредитодавець правомірно здійснював нарахування відсотків за договірною ставкою 2,5 % на день, оскільки це не суперечило перехідним положенням закону. Відповідно до наданого розрахунку та встановлених обставин, станом на 22.04.2024 року заборгованість відповідача становить 103 500,00 грн, з яких: 15 000,00 грн – тіло кредиту, 88 500,00 грн – відсотки. Вказана сума відсотків є обґрунтованою та підлягає стягненню.
Разом з тим, починаючи з 23.04.2024 року, в силу вимог закону кредитодавець зобов`язаний був привести нарахування у відповідність та застосовувати максимальну ставку не більше 1,5 % на день. Проте, як вбачається з матеріалів справи та розрахунку, позивач продовжив нараховувати відсотки за ставкою 2,5 % на день до закінчення строку кредитування (24.08.2024 року).
Враховуючи, що встановлена позивачем процентна ставка з 23.04.2024 року суперечить закону та є завищеною, такі проценти після 22.04.2024 року суд визнає неузгодженими.
За правилами ч. 1 ст. 1048 ЦК України, якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відтак, за період з 23.04.2024 року по 24.08.2024 року (124 дні) проценти підлягають перерахунку на залишок тіла кредиту (15 000 грн) за обліковою ставкою НБУ, яка в цей період становила: з 23.04.2024 по 25.04.2024 (3 дні) – 14,5 % річних: 15 000 грн * 14,5 % / 366 * 3 дні = 17,83 грн; з 26.04.2024 по 13.06.2024 (49 днів) – 13,5 % річних: 15 000 грн * 13,5 % / 366 * 49 днів = 271,11 грн; з 14.06.2024 по 24.08.2024 (72 дні) – 13,0 % річних: 15 000 грн * 13,0 % / 366 * 72 дні = 383,61 грн.
Загальна сума перерахованих відсотків за період з 23.04.2024 по 24.08.2024 становить 672,55 грн (17,83 грн + 271,11 грн + 383,61 грн).
Отже, правомірною є заборгованість за відсотками у загальному розмірі 89 172,55 грн (88 500,00 грн до 22.04.2024 + 672,55 грн за ставкою НБУ). 
Загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 104 172,55 грн (15 000,00 грн тіло кредиту + 89 172,55 грн відсотки).Позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено на 69,45 % (104 172,55 грн / 150 000,00 грн * 100), з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 849,24 грн (2 662,40 грн * 69,45 %).
Щодо витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом першим частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до пункту 4 частини 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання професійної правничої допомоги – домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правової допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат; 3) для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно частин 1, 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Відповідно до частини 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У своїй постанові Верховний Суд КАС від 16 квітня 2020 року у справі № 727/4597/19 зробив висновок про те, що відповідно до положень статті 14 ПК України адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність. У свою чергу, Закон №5076-VI не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату. Закон №265/95-ВР, Положення №13 та Положення №148 не визначають порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку, оскільки не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність (пункт 35 цієї постанови). Тобто, аналіз спеціального законодавства, щодо діяльності адвоката, дає право зробити висновок, про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа (п. 36 постанови). Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, а тому останній може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта (п. 37 даної постанови).
У постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц зроблений висновок про те, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Такий висновок зазначений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року, справа № 826/1216/16, провадження № 11-562ас18, у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року справа № 301/1894/17.
Позивачем на підтвердження понесення витрат на адвоката надано: копія договору про надання правничої (правової) допомоги, копія ордера на надання правничої (правової) допомоги, копія акту наданих послуг, копія детального опису наданих послуг до Акту.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічний висновок викладено в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Таким чином, вирішуючи питання витрат на правничу допомогу, суд застосовує ряд критеріїв (дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційності, співмірність) та факти на підтвердження таких критерії (складність справи, значення справи для сторін, фінансовий стан сторін, ринкові ціни адвокатських послуг і т.п.)
Отже, відповідно до Акту наданих послуг №Д/14947 від 28.01.2026 року було встановлено, що сума гонорару адвоката за надання правничої допомоги становить 8000 грн. Ця сума охоплює оплату за надані адвокатом послуги в рамках представництва інтересів клієнта та здійснення юридичних дій, необхідних для вирішення відповідної справи.
Суд вважає зазначену справу такою що є невеликої складності тому що вона є типовою з усталеною судовою практикою. В справі заявлено одного позивача та відповідача. Справа розглянута в спрощеному провадженні без участі сторін. Однак, суд, проаналізувавши обсяг наданих послуг, а також беручи до уваги невелику складність справи, яка є типовою, обсяг виконаної роботи адвокатом, дійшов висновку, що заявлений гонорар не відповідає принципу розумності, співмірності та пропорційності, враховуючи невелику складність справи, типовість заявлених позовних вимог , що не потребує великої кількості часу для складання позовної заяви, справа розглядалась в спрощеному провадженні без участі представника позивача, а тому гонорар в 8000 грн. не є обґрунтованим та не відповідає принципу розумності та співмірності.
Тому, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, з урахуванням викладених обставин, суд вважає суму в розмірі 3000 гривень співмірним відшкодуванням за надану правничу допомогу.
Керуючись ст. 16, 509, 526, 610, 627, 1048, 1054 ЦК України, Законом України «Про споживче кредитування», ст. 4, 12, 13, 81, 133, 137, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, –
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту № 40133-08/2023 від 31.08.2023 року в загальному розмірі 104 172 (сто чотири тисячі сто сімдесят дві) грн 55 коп., яка складається з: заборгованість за тілом кредиту – 15 000,00 грн; заборгованість за відсотками – 89 172,55 грн.
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог у розмірі 1 849 грн 24 коп., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 11 червня 2026 року.
ПОЗИВАЧ: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», ЄДРПОУ 35234236, адреса: 79029, Україна, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28.
ВІДПОВІДАЧ: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя        Н.  В.  Недобитюк