ЄУН 175/9955/25
Провадження 2/193/33/26

Р І Ш Е Н Н Я  
іменем України    

05 травня 2026 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області 
у складі: головуючого судді    Томинця О. В.,
за участю: секретаря судового засідання   Оселедець О. І.,
позивачки        ОСОБА_1 ,
представника позивачки     Жовтої А. С. ,
представника відповідача     Якушева С. О. , 
представника відповідача    Попова В. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» та Акціонерного товариства «Універсал Банк» про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог.
22 липня 2025 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про захист прав споживачів до відповідачів АТ КБ «ПриватБанк» та АТ «Універсал Банк», в обґрунтування якого вказала, що 21 жовтня 2024 року, близько 17:22 год., на її мобільний телефон зателефонувала невстановлена особа чоловічої статі та представилася працівником оператора стільникового зв`язку ПрАТ «Київстар» і повідомила про закінчення терміну дії сім-картки, яка перебуває в її користуванні та під приводом поновлення дії послуг оператора стільникового зв`язку запропонувала його продовжити дистанційно, шляхом введення на мобільному телефоні комбінації: НОМЕР_28. Вона виконала ці дії, після чого невстановлена особа шляхом отримання доступу до сім-картки з її фінансовим номером телефону безперешкодно зайшла до її за стосунку Приват24, внаслідок чого отримала доступ до її банківських рахунків. 
Зокрема невідома особа о 18:18 годині 21.10.2024 оформила через вказаний застосунок кредит готівкою у розмірі 161 000 грн, шляхом здійснення переказу з емітованої на її ім`я банківської карти АТ КБ «ПриватБанк» - Золота Універсальна» № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) на картковий рахунок ПАТ «Банк Восток», який відкритий на ім`я ОСОБА_1 .
Також на Валютній картці АТ КБ «ПриватБанк» перебували особисті кошти ОСОБА_1 , у розмірі 63 406 грн, які невідомими особами спочатку були переведені на згадану вище її банківську карту Золота «Універсальна» № НОМЕР_2 , а в подальшому зняті та перераховані на рахунки, які належать невідомим особам.
Крім того, невідома особа шляхом отримання у загаданий вище спосіб доступ до сім-картки з її фінансовим номером телефону, також безперешкодно зайшла до її застосунку «Монобанк», внаслідок чого отримала доступ до її банківських рахунків. Зокрема, з банківської карти АТ «Універсал Банк» НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ) з 18:40 по 18:44 год. невідома особа заволоділа належними їй грошовими коштами ще у розмірі 83 500 грн. 
Отже, шахрайськими діями невідомих осіб ОСОБА_1 була спричинена матеріальна шкода на загальну суму 297 006 гри. 
22.10.2024  ОСОБА_1 звернулася до відділення поліції № 9 Криворізького РУП ГУНП Дніпропетровській області із заявою про вчинення відносно неї кримінального правопорушення за фактом викрадення із її банківських рахунків грошових коштів шахрайським способом. 22.10.2024 слідчим відділом вказаного відділення поліції за зверненням ОСОБА_1 були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12024041580000215 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України та розпочато досудове розслідування.
07.12.2024 ОСОБА_1 було направлено вимогу до ПАТ «Банк Восток» про повернення безпідставно набутих коштів, отриманих шахрайським шляхом, які були перераховані на розрахунковий рахунок без її згоди, на ім`я ОСОБА_1 , в загальному розмірі 150 100 гри. Проте така її вимога вказаною банківською установою була проігнорована.
Таким чином, в результаті незабезпечення АТ КБ «ПриватБанк» та АТ «Універсал Банк» безпеки даних клієнта, грошові кошти ОСОБА_1 в сумі 213 506 грн. та 83 500 відповідно були використані поза її волею сторонньою особою, що призвело до втрати її особистих коштів та виникнення у неї кредитної заборгованості. 
Вважає, що кредитні договори, які були укладені від імені ОСОБА_1 з АТ КБ «ПриватБанк» та АТ «Універсал Банк» є такими, що порушують права позивачки, як споживача, та підлягають визнанню недійсними з тих підстав, що вони не містять жодних правових підстав та не можуть слугувати доказом безспірності укладення договорів позики, оскільки було порушено порядок укладання їх між сторонами договору, а саме договори укладено шляхом вчинення шахрайських дій щодо ОСОБА_1 .
З огляду на викладене позивачка просила суд: 
1) визнати кредитні зобов`язання, між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» такими, що не підлягають виконанню в частині знятих коштів з моменту незаконного заволодіння персональними даними ОСОБА_1 ;
2) зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» повернути ОСОБА_1 кошти у розмірі 213 506 грн., які ОСОБА_1 зобов`язана сплатити через шахрайські дії з фінансовим номером;
3) зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» списати відсотки, нараховані на підставі кредитних зобов`язань, які виникли з моменту незаконного заволодіння персональними даними ОСОБА_1 ;
4) визнати кредитні зобов`язання між ОСОБА_1 та АТ «Універсал Банк» такими, що не підлягають виконанню в частині знятих коштів з моменту незаконного заволодіння персональними даними ОСОБА_1 ; 
5) зобов`язати АТ «Універсал Банк» повернути ОСОБА_1 кошти в розмірі 83 500 грн., які ОСОБА_1 зобов`язана сплатити через шахрайські дії з фінансовим номером;
6) зобов`язати АТ «Універсал Банк» списати відсотки, нараховані на підставі кредитних зобов`язань, які виникли з моменту незаконного заволодіння персональними даним» ОСОБА_1 .
Рух справи у суді. Процесуальні дії у справі.
22.07.2025 вказаний позов надійшов до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області (т.1, а.с.14); 
25.07.2025 за ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області вказаний позов було передано для розгляду за підсудністю до Софіївського районного суду Дніпропетровської області (т.1, а.с.16);
26.08.2025 вказаний позов надійшов до Софіївського районного суду Дніпропетровської області та був розподілений судді цього суду Томинцю О.В. (т.1, а.с.22, 24); 
01.09.2025 за ухвалою вказаного судді відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку загального позовного провадження (т.1, а.с.25);
13.10.2025 за ухвалою суду, згідно клопотання представника АТ КБ «ПриватБанк», витребувано у ПрАТ «Київстар» інформацію про абонентський номер ОСОБА_1 НОМЕР_6 (т.2, а.с.13, 44-47);
07.11.2025 за протокольною ухвалою суду задоволено клопотання представника АТ «Універсал Банк» про письмове опитування позивачки ОСОБА_1 по суті справи у порядку ст. 93 ЦПК України, яку нею було виконано у встановлений судом строк (т.2, а.с.100-102); 
25.12.2025 за ухвалою суду залишено без розгляду клопотання представника відповідача АТ «Універсал Банк» про застосування до позивачки ОСОБА_1 заходів процесуального примусу (т.2, а.с.138);
25.12.2025 за ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті (т.2, а.с.139);
09.02.2026 згідно ухвали суду, за клопотанням представника АТ КБ «Приват Банк», витребувано від АТ «ВСТ Банк», інформацію про надходження 21.10.2024 на рахунок клієнта АТ «ВСТ БАНК» - ОСОБА_5 коштів в сумі 150 100 грн. за переказом від клієнта АТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_1 та інформацію про подальшу долю цих коштів (т.2, а.с.185-187, 217).
Заяви (клопотання) учасників справи.
15.09.2025 до суду надійшов відзив на позов від представника відповідача АТ КБ «Приват Банк» адвоката Якушева С.О., згідно якого останній заперечував проти позовних вимог позивачки та зазначив, що відділом служби безпеки банку проведено перевірку платіжних операцій по кредитній карті позивачки № НОМЕР_2 за 21.10.2024, з якої вбачається, що спочатку були здійсненні наступні видаткові транзакції (перекази кредитних коштів за рахунок кредитного ліміту), які відображені у виписці: 
о 18:02:58 год. у розмірі 991,89 грн. на карту  НОМЕР_29 UKR;
о 18:03:49 год. у розмірі 31 053,47 грн. на карту НОМЕР_30 UKR;
о 18:04:05 год. у розмірі 31 053,47 грн. на карту НОМЕР_31 UKR.
Після чого надійшли транзакції з поповнення цієї кредитної карти: 
о 18:20:07 год у розмірі 29 000 грн., як переказ власних коштів зі своєї валютної картки для виплат НОМЕР_33 ;
о 18:20:31 год. у розмірі 25 000 грн., як переказ власних коштів зі своєї валютної картки для виплат НОМЕР_33 ;
о 18:22:00 год. у розмірі 11 000 грн., як переказ власних коштів зі своєї карки НОМЕР_32 за рахунок кредитних коштів, які надійшли на цю картку за кредитним договором „Кредит готівкою" від 21.10.2024 на суму 161 000 грн.
При цьому, наголошено, що на кредитній карті  ОСОБА_1 № НОМЕР_2 на момент здійснення оскаржуваних переказів кредитних коштів була наявною кредитна заборгованість за нею перед ПриватБанком у розмірі 79 204,96 грн. потім надійшли вище перелічені поповнення на зазначені суми, після чого сума кредитної заборгованості по кредитній карті  ОСОБА_1 зменшилася та становила 77 303,79 грн. Таким чином, 21.10.2024 для здійснення видаткових транзакцій користь третіх осіб були використані лише кредитні кошти на загальну 63 098,83 грн з урахуванням комісії, а не особисті кошти позивачки, як зазначено у позові. 
Також в ході перевірки встановлено, що 21.10.2024 з кредитної картки клієнта проведено три транзакції на картки банку емітента «МоноБанк/Універсал Банк». Подальший рух коштів та власників карткових рахунків не встановлено. Вищевказані операції з переказу коштів на картки Монобанку з кредитної картки НОМЕР_2 клієнта ОСОБА_1 були проведені в Приват24 клієнта з коректним ручним введенням номера картки з використанням фінансового номеру телефону клієнта  НОМЕР_6 , на який надходила інформація про списання коштів за фінансовими операціями.
Крім того, в ході проведення службової перевірки, після аналізу виписки по карті для виплат НОМЕР_11 , належної ОСОБА_1 встановлено, що 21.10.2024 на цю картку позивачки були зараховані кредитні кошти в сумі 161 000 грн., які надійшли на неї згідно укладеного кредитного договору „Кредит готівкою" від 21.10.2024, який був оформлений в Приват24 ОСОБА_1 21.10.2024 о 18:04:40 год.
В подальшому, кошти у сумі 150 100 грн. в Приват24 клієнта ОСОБА_1 через сервіс „Платежі" були переведені на рахунок НОМЕР_12 , який відкрито в ПАТ "Банк Восток" на ім`я ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_13 ). Операція при оформленні договору „Кредит готівкою" була підтверджена з боку клієнта введенням ОТР-пароля, який надійшов їй в СМС-повідомленні, на фінансовий номер НОМЕР_6 клієнта. 
21.10.2024 о 18:47:27 год. ОСОБА_1 звернулася до персонального менеджера ПриватБанка з приводу шахрайських дій щодо неї, і менеджер відразу 21.10.2024 о 18:47:50 год. заблокував картки та акаунт Приват24 ОСОБА_1 . Лише після чого 21.10.2024 о 21:09 год.  ОСОБА_1 пройшла відео верифікакацію в ПриватБанку та змінила фінансовий телефон, однак такі дії були вже запізнілими, хоча і вдалося запобігти втраті ще більше кредитних коштів, оскільки шахраям не вдалося повністю використати кредитний ліміт, що був встановлений на її кредитній лінії у розмірі 150 000 грн. 
Відтак, Службою Безпеки Банка встановлено, що всі вищевказані транзакції з переказу коштів на загальну суму 224 198,83 грн. з урахуванням комісії, включаючи оформлення кредитного договору „Кредит готівкою" від 21.10.2024 на суму 161 000 грн. проведені в акаунті Приват24 ОСОБА_1 з коректним ручним введенням номера картки та з використанням фінансового номера телефону НОМЕР_6 клієнта, на який надходили СМС-повідомлення, паролі та інша інформація по фінансовим операціям, за її картковими рахунками. До того ж, одна операція з переказу коштів на картку клієнта іншого банку була підтверджена дзвінком з фінансового номера телефону клієнта ОСОБА_1 лінію клієнтської підтримки 3700, після проведення повної ідентифікації клієнта. В ході проведення ідентифікацій зловмисником було надано повні відповіді, які стосуються персональних клієнта, а також конфіденційної інформації по клієнту, що свідчить про те, що  ОСОБА_1 передала невідомим особам інформацію з отриманих повідомлень від оператора зв`язку, а саме: дані ОТР-паролю отриманого SMS та інше, після чого виявилась заблокованою СІМ-картка фінансового номеру НОМЕР_6 . При цьому встановлено, що надалі сам фінансовий номер телефону  НОМЕР_6 ОСОБА_1 , як до так і під час проведення спірних операцій по її карткам, не змінювався. 
Надалі 21.10.2024 о 17:51:58 год. було змінено пін-код входу в Приват24 клієнта, з використанням конфіденційної інформації картки для виплат НОМЕР_11 та пін-коду до неї. Входи в обліковий запис Приват24 клієнта ОСОБА_1 та інші дії, під час проведення спірних операцій по рахункам клієнта, були здійснені як через WЕВ-версію Приват24 (комп`ютер), так і через мобільну версію Приват24 (смартфон).
Отже представник відповідача вважає, що 21.10.2024 завдяки необачним діям самої позивачки зловмисники змогли перевипустити сім-карту фінансового телефону клієнта, авторизуватися в її акаунті Приват24 та провести вищевказані транзакції і укласти договір. Завдані збитки ОСОБА_1 не підлягають відшкодуванню з боку Банка, через відсутність вини останнього. Зокрема згідно п. 1.1.5.14. Умов та правил надання банківських послуг, саме клієнт несе відповідальність за всі операції, що проводяться в підрозділах Банку, через пристрої самообслуговування, систему МоbilеВаnkіng, систему Приват-24 з використанням передбачених цими Умовами засобів його ідентифікації і аутентифікації, а також відповідно до ч. 5 ст. 87 Закону України „Про платіжні послуги", пунктів 108, 140, 146 Положення і порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затверджених Постановою Правління НБУ від 29.07.2022 р. № 164.
Також наголошено, що шахраями були зняті з банківського рухунку ОСОБА_1 не її власні кошти, а кредитні кошти надані їй банком, тобто ці кошти належать самому відповідачу АТ КБ «Приват Банк», відтак вважає безпідставними вимоги про їх стягнення з відповідача на користь позивачки. Крім іншого зазначив, що оскільки установлено особу, на рахунок якої було здійснено несанкціонований переказ грошових коштів позивачки, АТ КБ «Приват Банк» є неналежним відповідачем по цій справі. З огляду на викладене просив у задоволенні позовних вимог пред`явлених позивачкою ОСОБА_1 до відповідача АТ КБ «ПриватБанк» відмовити повністю (т.1, а.с.40-50);
10.10.2025 до суду надійшов відзив на позов від представника відповідача АТ «Універсал Банк» адвоката Попова В.О., який також просив повністю відмовити у задоволенні позовних вимог позивачки поданих до АТ «Універсал Банк». В обґрунтування свого відзиву зазначив, що 23.04.2024 позивачкою ОСОБА_1 було особисто підписано Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг цифровим власноручним підписом на екрані власного смартфону у Мобільному застосунку Монобанк, на підставі якої ОСОБА_1 на її прохання було відкрито поточний рахунок в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на її ім`я НОМЕР_34, встановлено 23.04.2024 кредитний ліміт на суму 80 000 грн. У разі виходу з пільгового періоду, що складає до 62 календарних днів, на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,1% на місяць з першого дня користування кредитом. Окрім іншого засвідчила генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису (далі - УЕП) з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватися нею для вчинення правочинів та платіжних операцій та погодилась з тим, що невід`ємною частиною Анкети-заяви є Запевнення Клієнта до Договору, з підписанням якого в Мобільному застосунку Договір набуває чинність. 
Позивачка використовувала довірений пристрій (девайс/телефон) Samsung SM-M336B, ID пристрою: НОМЕР_35, фінансовий номер НОМЕР_36 та Email: ІНФОРМАЦІЯ_1 з 23.04.2024. В момент реєстрації у мобільному застосунку Монобанк 23.04,2024 був створений (особисто вигаданий) ОСОБА_1 . ПІН-код і в подальшому не змінювався. 
З виписок дій у мобільному застосунку Монобанк позивачки за 21.10.2024 з`ясовано, що 18:23:54 розпочинається процес авторизації ОСОБА_1 при вході в мобільний застосунок Монобанк з нового пристрою Redmi 23108m04у, ID: НОМЕР_37 (Замовлення ОТП). Згенерований Банком ОТП-пароль було надіслано у смс-повідомленні на фінансовий номер ОСОБА_1 НОМЕР_14 (для підтвердження нею зміни довіреного пристрою); 18:24:02 на вищевказаному новому пристрої введено правильний ОТП пароль, направлений ОСОБА_1 , таким чином, остання надала свою згоду на використання Redmi 23108m04у для входу нею в мобільний застосунок Монобанк.
Втім, мобільний застосунок Монобанк в цей час ще залишався заблокований і для його розблокування на цьому новому пристрої був введений правильний ПІН-код, вигаданий ОСОБА_1 при першій реєстрації в мобільному застосунку, відомий виключно їй та який має зберігатися нею в таємниці і за жодних обставин не розголошуватись третім особам. 18:24:06 на новому пристрої Redmi 23108m04у введено правильний ПІН-код для доступу до мобільного застосунку Монобанк. Таким чином, було пройдено авторизацію ОСОБА_1 при вході в мобільний застосунок Монобанк з вказаного нового пристрою. 18:24:07 на електронну пошту ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1  було направлено листа з інформуванням про ризик входу з нового пристрою (девайсу) з можливістю натиснути «Це не мій пристрій» і у цьому разі зловмисники не мали б можливості бути у її акаунті. 21.10.2024 о 18:27:19 в отриманому листі електронної пошти ОСОБА_1 було натиснуло лінк «Це не мій пристрій», а тому одразу відбулось роз`єднання з Redmi 23108m04y. ID: НОМЕР_38 (Розлогін клієнта) і встановлено в системі заборону на його використання у якості довіреного пристрою (Заборона використання девайсу по лінку з email). З вказаного смартфону надалі о 18:28:33 год. знову став розпочинатися процес авторизації ОСОБА_1 при вході в мобільний застосунок Монобанк, введено знову вірний ОТП пароль, але процес авторизації було перервано, оскільки діяла встановлена заборона використання цього девайсу по лінку з електронної пошти. 
18:29:21 год знову було розпочато процес авторизації ОСОБА_1 при вході в мобільний застосунок Монобанк вже з іншого нового пристрою Redmi 2409bm2су з направленням смс-повідомлення на фінансовий номер ОСОБА_1 ; 18:29:33 на цьому новому пристрої введено правильний ОТП пароль, чим надано згоду на використання нового пристрою Redmi 2409bm2су для входу нею в мобільний застосунок Монобанк; 18:29:37 на новому пристрої введено правильний ПІН-код для доступу до мобільного застосунку Монобанк, але 18:29:37 на згадану вище електронну пошту ОСОБА_1 знову було направлено листа з інформуванням ризиків про вхід з нового девайсу та натиснуто лінк «Це не мій пристрій», у зв`язку з чим відразу відбулось роз`єднання з Redmi 2409bm2су і встановлено заборону також на використання і цього довіреного пристрою. 
21.10.2024 18:38:03 розпочато черговий процес авторизації ОСОБА_1 при вході в мобільний застосунок Монобанк з нового (третього) пристрою Redmi 23108rn04y, ID: НОМЕР_39. Знову було 18:38:16 на цьому новому пристрої введено правильний ОТП пароль, чим надано згоду на використання нового пристрою Redmi 23108rn04y для входу нею в мобільний застосунок Монобанк; 18:38:34 на цьому новому пристрої введено правильний ПІН-код для доступу до мобільного застосунку Монобанк, а також 18:38:25 на згадану вище електронну пошту ОСОБА_1 знову було направлено листа з інформуванням ризиків про вхід з нового девайсу. 
Втім, на цей лист ОСОБА_1 не відреагувала. Клієнт, який пройшов авторизацію при вході в мобільний застосунок Монобанк вважається ідентифікованим, а тому має право на отримання банківських послуг, у тому числі на дистанційне обслуговування.
21.10.2024 о 18:39 год. у мобільному застосунку Монобанк: замінено адресу електронної пошти з ІНФОРМАЦІЯ_1  на ІНФОРМАЦІЯ_2 ; активовано пластикову картку НОМЕР_15 шляхом сканування QR-коду на упаковці картки; змінено кредитний ліміт; змінено фінансовий номер телефону з НОМЕР_6 на НОМЕР_16 . В подальшому 21.10.2024 в період часу з 18:40 до 18:44 з рахунку НОМЕР_5 з використанням пластикової картки АТБ було знято готівку у банкоматі у сумі 80 400,00 грн (комісія 3 103,53 грн)
1)20 000,00 грн (комісія 687,53 грн) о 18:40:42;
2)20 800,00 грн (комісія 800,00 грн) о 18:41:37;
3)20 800,00 грн (комісія 800,00 грн) о 18:42:32;
4)20 800,00 грн (комісія 800,00 грн) о 18:43:26;
5)400,00 грн (комісія 16,00 грн) о 18:44:30.
Оскільки зміна довіреного пристрою позивачки відбулась шляхом правильного введення ОТР-паролю направленого на її фінансовий номер, то це свідчить про надання згоди саме ОСОБА_1 на використання нового довіреного пристрою. Наголошено, що навіть після заміни в системі Банку довіреного пристрою Клієнта неможливо увійти до мобільного застосунку Монобанк без правильного введення ПІН-коду (паролю до застосунку), вигаданого ОСОБА_1 при першій реєстрації у мобільному застосунку (відомого виключно позивачці). 
Таким чином, вхід до мобільного застосунку Монобанк відбувся з проведенням ідентифікації  ОСОБА_1 з використанням визначених договором засобів ідентифікації (НОМЕР_6 фінансовий номер телефону - на який направлявся ОТР- пароль для підтвердження згоди на заміну довіреного пристрою; довірений пристрій Samsung SM-M336B - згода на зміну якого підтверджена правильним введенням OTP-паролю; правильний ПІН-код). 
Наголосив, що згідно Пунктів  6.2.7., 6.2.8., 8.11. та 8.15. Договору про надання банківських послуг, позивачка зобов`язалася не передавати Платіжну картку та / або номер мобільного телефону та / або мобільний телефон, що використовується для (Мобільного додатку у користування третім особам; зберігати ПІН-код, Коди доступу, Аутентифікаційні дані в таємниці і ні за яких обставин не повідомляти їх третім особам; клієнт несе відповідальність за всі проведені операції з використанням передбачених Договором засобів його ідентифікації і аутентифікації; у разі якщо клієнт дає згоду на проведення операцій з Картами або нанесеними на них даними поза полем його контролю, він несе повну відповідальність за їх можливе шахрайське використання надалі. Банк не несе відповідальності за операції, що супроводжуються правильним введенням ПІН-коду.
Наголосив, що АТ «Універсал Банк» не вчиняв жодних правопорушень, не порушував жодний чинний нормативно-правовий акт України, він не може відповідати своїм майном за дії невстановленої особи, а тому вказаний банк є неналежним відповідачем в даній справі, відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог (т.1, а.с.138-163).
29.10.2025 надійшла відповідь на відзив відповідача АТ «Універсал Банк» від представника позивачки - адвоката Зачепіло З.Я. згідно якого наполягаючи на задоволенні позову у повному обсязі зазначено, що позивачка ОСОБА_1 не могла звернутись до вчинення протиправних дій або в момент їх  вчинення, оскільки не знала про протиправне заволодіння особистими даними шахраєм шляхом доступу до телефону і зробила це невідкладно, як тільки їй стало про це відомо. Таким чином, повідомила про подію відповідно до умов укладеної угоди - п. 6.2.8. Умов і Правил, а також здійснила всі подальші послідовні дії - звернулась до правоохоронних органів. Наголосила, що після повідомлення ОСОБА_1 про вчинення щодо неї шахрайства та переказу коштів не клієнтом ОСОБА_1 , Банк зобов`язаний був у відповідності до вимог ст. 1073 ЦК України зупинити транзакції по рахунку та не допустити переказу грошових коштів, заблокувати кошти в сумі неналежної платіжної операції на рахунку неналежного отримувача на строк до 30 календарних днів. До того ж, відповідно до законодавства України банк повинен був сприяти клієнту у поверненні коштів та наданні всієї необхідної інформації з приводу вчинення шахрайських дій, втім АТ «Універсал Банк» лише переклав всю провину на клієнта - позивача, та намагається збагатитися нараховуючи неправомірні відсотки за користування кредитними коштами, які ОСОБА_1 не отримувала. Перед виконанням отриманого розпорядження про списання коштів із банків, рахунку, в т.ч. й через систему дистанційного обслуговування, банк щоразу повинен спершу достеменно ідентифікувати особу, яка ініціює списання та пересвідчитися, що такою особою є власник відповідного банківського рахунку. ОСОБА_1 , як користувач банківських послуг АТ «Універсал банк» здійснила всі визначені заходи, які передбачені в даному випадку щодо доведення своєї невинуватості у здійсненні зазначених дій, а отже, як користувач рахунку не може нести відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та держателя, тому з огляду на зазначене ризик збитків від здійснення цієї операції несе банк. Списання грошових коштів з рахунку ОСОБА_1 відбулося не за її розпорядженням і вона не повинна нести відповідальності за такі операції. Виявивши безпідставне списання (перекази, зняття) коштів, позивач повідомила про цей факт банк та звернулася до правоохоронних органів. Позивачка є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг. Відсутність вироку у кримінальній справі за фактом незаконного заволодіння невстановленими особами грошовими коштами із використанням карткових рахунків, відкритих на ім`я позивачки не є підставою для відмови у позові (т.2, а.с.33-35). 
29.10.2025 надійшла відповідь на відзив відповідача АТ КБ «Приват Банк» від представника позивачки - адвоката Зачепіло З.Я. у якому вона, окрім таких самих доводів щодо відповідача АТ «Універсал Банк», наполягаючи також на задоволенні позовних до цього банку додатково зауважила, що вказаний відповідач, як банк, не проявив жодної уваги до того, що позивач, як клієнт, раптово, виключно віддалено почала знімати кошти без банківської карти, а лише шляхом введення карткового рахунку, терміну дії картки та СVV-коду. Вказанні операції зі списання коштів з картки позивачки, самі по собі були очевидно незвичними та підозрілими, проте АТ КБ «Приват Банк» не застосував будь-яких додаткових засобів верифікації, зокрема не подзвонив клієнту для підтвердження операції, або не запросив клієнта для особистого підтвердження операції у відділенні банку (т.2, а.с.37-39).
Позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Жовта А.С. в судовому засіданні, посилаючись на обставини та доводи зазначені у позові і відповідях на відзив, заявлені вимоги підтримали і просили їх задовольнити у повному обсязі. 
Додатково позивачка пояснила, що 21.10.2024 о 17:22 год. до неї на номер телефону НОМЕР_17 зателефонував чоловік, відрекомендувавшись працівником Київстар, та повідомив про закінчення строку дії її сім-карки і запропонував дистанційно продовжити її, вона погодилася, бо сім-картка у неї на її переконання справді була уже давно (востаннє вона оновлювала сім-картку ще 2-3 роки тому). Цей чоловік надиктував їй комбінацію з цифр та символів, які вона ввела, а потім їй прийшло повідомлення з Київстару з кодом підтвердження, який вона, коли цей чоловік вдруге зателефонував їй через 2-3 хвилини, на його прохання продиктувала. Він повідомив їй, що буде відсутній зв`язок з мережею приблизно дві години. Наголосила, що інші будь-які дії щодо передачі паролю чи кодів, персональні дані, вона не вчиняла і йому не передавала. Однак через півгодини вона намагалася зайти у застосунок Приват24, але у доступі було відмовлено через невірно уведений нею ПІН-код. Вона намагалася додзвонитися відразу на гарячу лінію Приват Банку, але зв`язок вже був відсутній, вона нікуди не могла відправити повідомлення та зателефонувати, у тому числі і в поліцію. Вона змогла додзвонилася лише з іншого мобільного телефону з оператором Водафон на гарячу лінію ПриватБанку, однак ніяких заходів Банк не вжив, бо вона телефонувала не зі свого фінансового номера, хоча вона пояснювала, що втратила доступ до фінансового номера, тому вона відразу зателефонувала до поліції, якій повідомила про цю подію. Цього ж дня увечері приїжджали до неї працівники поліції і відібрали у неї письмову заяву про вчинення злочину. Також вона відразу, ще чекаючи на поліцію, зателефонувала своїм дітям, які допомогли їй додзвонившись до опереторів ПриватБанку та УніверсалБанку та заблокувати всі її платіжні картки. Вранці наступного дня (22.10.2024) вона приїхала до місцевого відділення АТ КБ Приват Банку у сел. Софіївка, де їй повідомили, що за даними виписки з її рахунків, було взято кредит на суму 161 100 грн, з яких 150 100 грн. перевили на ПАТ «Банк Восток», які останній заблокував. Також близько 63 тис грн. трьома платежами шахраї перевели на інші невідомі їй карки. Крім того, у неї був установлений застосунок «Монобанк», але оскільки відділення цього банку відсутні, їй довелося наступного дня придбати нову сім-карту, наново зареєструватися у цьому застосунку і вже потім вона з`ясувала, що з карки було знято 80 тис. грн. чотирма платежами. Після візиту відділення АТ КБ «Приват Банку» вона також пішла до поліції, якій додатково повідомила про викрадення коштів з її банківських карток АТ «Універсал Банк». Згодом їй зателефонували зі служби безпеки ПАТ «Банк Восток» та повідомили, що кошти у сумі 150 тис. грн. заблоковані на рахунку їхнього банку, зазначали, що ПриватБанк має звернутися до них з заявою про повернення таких коштів. Повідомивши про цю обставину представнику банку, останній відмовився направляти такий запит. Вона зверталась до операторів Приват Банку з проханням не нараховувати відсотки, пеню, наголошуючи їм, що цих коштів вона не брала, однак ніяких заходів банк не вживав, пояснювали, що поки поліція не знайде шахраїв, які зняли її кошти, вони продовжуватимуть нараховувати відсотки за користування кредитними коштами. На прохання позивачки хоча б призупинити нарахування відсотків на час досудового розслідування працівники банку відповіли відмовою.
Представники відповідачів, АТ КБ «Приват Банк» та АТ «Універсал Банк», адвокати Якушев С.О. та відповідно Попов В.О. у судовому засіданні, посилаючись на доводи та заперечення проти позову, які містилися у їхніх відзивах на позов, просили кожний окремо у задоволенні позовних вимог позивачки повністю відмовити, наголошуючи, що ОСОБА_1 сама своїми необачними діями сприяла незаконному використанню шахраями фінансового номера та іншими особистими даними, які давали змогу ініціювати платіжні операції.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Установлено, що позивачка ОСОБА_1 є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк» та користувачем послуг банку. На ім`я позивачки відкрито у тому числі рахунок  НОМЕР_3 (платіжна картка «Золота Універсальна»» № НОМЕР_2 (т.1 а.с.61-83).
Крім того, позивачка є клієнтом АТ «Універсал Банк», уклавши договір про надання банківських послуг «Монобанк». На підставі цього договору було відкрито поточний рахунок в на її ім`я ОСОБА_1 № НОМЕР_5 та встановлено 23.04.2024 кредитний ліміт на суму 80 000 грн (т.1 а.с.164-244).
Відповідно до витягу з ЄРДР від 22 жовтня 2024 року за № 12024041580000215, внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 190 КК України, за фактом того, що 22.10.2024 до чергової частини ВП № 9 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_1 про те, що 21.10.2024 близько о 17:22 год. на її мобільний телефон НОМЕР_17 надійшов телефонний дзвінок з номеру: НОМЕР_18 від особи чоловічої статі, який представився представником ПрАТ «Київстар» та повідомив, що строк дії її сім-карти завершився та запропонував його продовжити шляхом введення комбінації на мобільному телефоні: НОМЕР_28. Після уведення зазначеної комбінації, 18:02 год. 21.10.2024 з банківської карти АТ КБ «ПриватБанк» - Золота Універсальна» № НОМЕР_2 ( НОМЕР_19 ) невідома особа заволоділа грошовими коштами у сумі 63 406 грн. Після чого, о 18:18 годині 21.10.2024 з банківської карти АТ КБ «ПриватБанк» - Золота для виплат № НОМЕР_11 невідома особа заволоділа грошовими коштами на загальну суму 150 100 грн. 23.10.2024 у за стосунку «Монобанк» виявила, що з банківської картки НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ) з 18:40 по 18:44 год. невідома особа заволоділа грошовими коштами у сумі 83 500 грн. Шахрайськими діями невідомої особи заявниці було спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 297 006 грн (т.1 а.с.9). 
Судом установлено, що досудове розслідування вказаного кримінального провадження проводиться слідчим відділенням ВП № 2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області. На час розгляду цієї цивільної справи досудове розслідування триває, підозрюваних осіб не встановлено, цивільний позов потерпілою не подавався (т.3 а.с.17). 
З виписки АТ КБ «ПриватБанк» по рахунку позивачки по кредитній картці №  НОМЕР_2 вбачається, що 21.10.2024 були здійснені три нетипові перекази кредитних коштів за рахунок кредитного ліміту, а саме: о 18:02:58 год. у розмірі 991,89 грн.; 18:03:49 год. - 31 053,47 грн. та 18:04:05 год. - 31 053,47 грн (т.1, а.с.53,57).
Службою безпеки банку встановлено, що всі перелічені три транзакції з кредитної банківської карки позивачки були переведені на картки банку емітента «МоноБанк/Універсал Банк». Подальший рух коштів та власників карткових рахунків не встановлено. Вищевказані операції з переказу коштів на картки Монобанку з кредитної картки НОМЕР_2 позивачки ОСОБА_1 були проведені в Приват24 клієнта з коректним ручним введенням номера картки з використанням фінансового номеру телефону клієнта  НОМЕР_6 , на який надходила інформація про списання коштів за фінансовими операціями.
Крім того, у додатку Приват24 ОСОБА_1 21.10.2024 о 18:04:40 год було укладено кредитний договір „Кредит готівкою" на суму 161 100 грн. Операція при оформленні договору „Кредит готівкою" була підтверджена з боку клієнта введенням ОТР-пароля, який надійшов їй в СМС-повідомленні на фінансовий номер НОМЕР_6 клієнта. (т.1, а.с. 84-107).
Кредитні кошти у розмірі 161 100 грн., як видно з виписки, були перераховані на карту для виплат ОСОБА_1 за № НОМЕР_11 (т.1, а.с.54). 
В подальшому з цієї суми, кошти у розмірі 150 100 грн. в Приват24 клієнта ОСОБА_1 через сервіс „Платежі" були переведені на рахунок НОМЕР_12 , який відкрито в ПАТ "Банк Восток" на ім`я ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_13 ). А решта суми, 11 000 грн., була переведена на кредитну картку ОСОБА_1 за № НОМЕР_2 (т.1, а.с.56,109-111). 
Окрім цього також встановлено, що 21.10.2024 о 18:39 год. у мобільному застосунку «Монобанк» активовано пластикову картку НОМЕР_15 шляхом сканування QR-коду на упаковці картки та змінено кредитний ліміт, з якого у подальшому 21.10.2024 в період часу з 18:40 до 18:44 з рахунку НОМЕР_5 з використанням пластикової картки АТБ було знято готівку у банкоматі на загальну суму 80 400,00 грн (+ комісія 3 103,53 грн), а саме: 1) о 18:40:42 год у розмірі 20 000 грн (+ комісія 687,53 грн); 2) 18:41:37 год. - 20 800 грн (+комісія 800 грн); 3) 18:42:32 год. - 20 800 грн (+комісія 800 грн); 4) 18:43:26 год. - 20 800 грн (+комісія 800 грн) та 5) о 18:44:30 год. - 400 грн (+комісія 16 грн) (т.1, а.с.246 на звороті - 249).
Як видно з наданих відповідачем АТ «Універсал Банк» документів, це стало можливим завдяки зміни у клієнта ОСОБА_1 21.10.2024: о 18:40 год. фінансового номеру з НОМЕР_6 на НОМЕР_20 , зміни о 18:38 год. з третього разу довіреного пристрою - мобільного телефону Samsung SM-M336B на мобільний телефон Redmi НОМЕР_21 ; введенням правильного ПІН-код для доступу до мобільного застосунку «Монобанк», який увесь цей час не змінювався; зміною о 18:39 год. адресу електронної пошти з ІНФОРМАЦІЯ_1  на ІНФОРМАЦІЯ_2  та активуванням у додатку «Монобанк» пластикової картки № НОМЕР_22 (т.1, а.с.245,246, 251 на звороті - 253). 
Згідно відомостей ПрАТ «Київстар» від 06.11.2025, витребуваних за ухвалою суду, електронні комунікаційні послуги по телефонному номеру  НОМЕР_6  станом на 21 жовтня 2024 року надавались на умовах передплаченої форми обслуговування знеособлено (анонімно), без укладання письмового договору або реєстрації, відповідно до «Порядку ідентифікації кінцевих користувачів послуг», затвердженого постановою від 07 грудня 2022 року № 235 та за жодною особою номер зареєстрований не був. Згідно з даними, що містяться в інформаційних системах Компанії, 21.10.2024 о 17 год. 22 хв. зафіксовано вхідний дзвінок на номер НОМЕР_6  з телефонного номеру НОМЕР_23 , який не належить до номерного ресурсу ПрАТ «Київстар», не здійснював перенесення номеру та в мережі ПрАТ «Київстар» не обслуговувався, відповідно встановити хто саме телефонував з цього номеру Компанія не має можливості. Зазначено, що під час відновлення (заміни) сім-карти знеособленого (незареєстрованого) абонента передплаченої форми обслуговування, ідентифікація особи-користувача не потребує пред`явлення заявником документу, що посвідчує особу, а відбувається за унікальною інформацією, яку особа надає по абонентському номері. Також абонент має можливість самостійного (дистанційного) відновлення (перевипуску) сім-карти. Згідно з даними системи, 21.10.2024, о 17 год 39 хв. здійснено заміну сім карти з телефонним номером  НОМЕР_6  на нову sim-карту з таким самим телефонним номером. Заміну сім-карти було здійснено віддалено без залучення фахівців будь-якого з магазинів ПрАТ «Київстар». 21.10.2024 абонент номеру  НОМЕР_6  не звертався до ПрАТ «Київстар» з вимогою/проханням заблокувати вказаний номер телефону. В інформаційних системах Компанії відомості про зміст (текст, звукозаписи) смс-повідомлень, вхідних та вихідних дзвінків абонентів не фіксується обладнанням та не зберігається, оскільки це суперечило б ст. 32 Конституції України. Оператор може встановити лише факт отримання смс-повідомлень проте не може підтвердити, що отриманні повідомлення містили коди/паролі для входу в мобільний додаток, зокрема у «Мій Київстар» (т.2, а.с.44-46). 
Згідно письмової заяви позивачки ОСОБА_1 , наданої суду 28.11.2025 у порядку ст. 93 ЦПК України у якості свідка, остання, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих свідчень, зазначила, що 21 жовтня 2024 року приблизно о 17:22 годині на її номер телефону надійшов виклик з мобільного номеру НОМЕР_18 . Піднявши слухавку, до неї звернулася невідома особа чоловічої статі, представився співробітником ПрАТ «КИЇВСТАР» і запевнив, що строк дії моєї сім-карти завершився і для продовження строку дії сім-карти запропонував їй підійти до найближчого центру обслуговування ПрАТ «КИЇВСТАР» задля залишення заявки, але через пізню годину вона відмовилася від даної пропозиції. Після її відмови, особа, зловживаючи довірою та ввівши її в оману, повідомила, що продовжити строк дії сім-карти можна і дистанційно, а саме вести певну комбінацію символів на мобільному телефоні. Після введення відповідної комбінації, вона ОСОБА_1 , автоматично втратила доступ до свого мобільного номеру телефону, електронної пошти та банківських мобільних додатків. Отже, всі подальші дії, були здійснені шахраями від її імені, але без її згоди. Наголосила, що під час вказаної телефонної розмови не було передано третій особі жодних персональних даних. Зокрема, вона не повідомляла своїх ідентифікаційних відомостей, паспортних даних, номерів банківських рахунків, реквізитів платіжних карток, ПІН-кодів, паролів чи іншої інформації, що може бути використана для доступу до її фінансових або персональних ресурсів. Будь-яка конфіденційна інформація з її боку не передавалася. Крім того, виявивши втрату доступу до своїх особистих акаунтів (в т. ч. банківських рахунків), вона відразу повідомила про це представників АТ КБ «ПриватБанк» та АТ «Універсал Банк», зокрема і підтверджується наданими АТ «Універсал Банк» аудіо-записами, де на всі запитання представників стосовно кредитної заборгованості, вона відповідала, що особисту згоду на отримання кредитних коштів не надавала, бажання отримувати кредит від АТ «Універсал Банк» не виявляла, будь-які кредитні договори не підписувала, а лише зіштовхнулася зі шахрайськими діями, в результаті яких з`явилась кредитна заборгованість (т.2, а.с.100-102).
Також, судом були витребувані відомості (докази) від АТ «ВСТ БАНК», правонаступника ПАТ «Банк Восток», датовані 08.04.2026 про те, що дійсно 22.10.2024 відбулась фінансова операція по безготівковому зарахуванню від платника ОСОБА_1 , рахунок НОМЕР_24 , грошових коштів в сумі 150 000,00 грн. на рахунок № НОМЕР_40, відкритого на ім`я ОСОБА_1 . З огляду на те, що вищезазначена операція підпадала під категорію таких, що несла неприйнятно високий ризик, відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму», банком було прийнято рішення про припинення ділових відносин із ОСОБА_5 в односторонньому порядку, а кошти в розмірі 150 000,00 грн. перенесено 11.11.2024 на рахунок обліку коштів за не діючими рахунками: № НОМЕР_26 , які обліковуються там же до цього часу, натомість рахунок № НОМЕР_24 був закритий 12.11.2024 згідно ст. 15 згаданого Закону (т.3, а.с.46-47).
Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд.
Відповідно до статтей 526, 530, 610, частини 1 статті 612 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах , установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною 1 статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Статтею 1071 ЦК України встановлено, що банк може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунку клієнта без його розпорядження лише на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом.
За змістом статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.
Частиною 3 ст. 1092 ЦК України передбачено, якщо порушення банком правил розрахункових операцій спричинило помилковий переказ банком грошових коштів, банк несе відповідальність відповідно до цього Кодексу та закону.
Частиною 1 статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком.
Відповідно до п. 32.3.2. Закону України Закону України «Про платіжні системи та перекази коштів в Україні», в редакції чинній на час виникнення спірних відносин, у разі помилкового переказу з рахунка неналежного платника, що стався з вини банку, цей банк зобов`язаний переказати за рахунок власних коштів суму переказу на рахунок неналежного платника, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена цим банком по короткострокових кредитах, за кожний день починаючи від дня помилкового переказу до дня повернення суми переказу на рахунок неналежного платника, якщо інша відповідальність не передбачена договором.
Згідно із ст. 7, п. 38.1, 38.4 ст. 38 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» режим обслуговування клієнта банків полягає у зберіганні коштів, здійснення розрахункових операцій за допомогою платіжних інструментів та створення системи захисту інформації, яка повинна забезпечувати безперервний захист інформації щодо переказу коштів на усіх етапах її формування, обробки, передачі та зберігання. 
Із положень п. 39.2 ст. 39 цього Закону вбачається, що при проведенні переказу його суб`єкти мають здійснювати в межах своїх повноважень захист відповідної інформації від несанкціонованого доступу до інформації; несанкціонованих змін інформації; несанкціонованих операцій з компонентами платіжних систем. 
Пунктом 39.4. ст. 39 Закону встановлено, що працівники суб`єктів переказу повинні виконувати вимоги щодо захисту інформації при здійсненні переказів, зберігати банківську таємницю та підтримувати конфіденційність інформації, що використовується в системі захисту цієї інформації. 
Відповідно до ч. ч. 7, 8, 9 розділу VI Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 року № 705 (що діяло під час виникнення спірних відносин), емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором.
Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.
Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.
Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Також у постанові КЦС ВС від 07 листопада 2022 року у справі №751/5017/20 зазначено: «Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності.».
Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Таким чином, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів; сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними. 
Вказана позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22.
Встановлені судом обставини у справи переконливо свідчать про наявність факту порушення прав позивачки, яка не мала наміру та волевиявлення на отримання кредитних коштів та їх використання, своїми діями чи бездіяльністю не сприяла розголошенню особистих даних, використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, третіх осіб на вчинення таких дій не уповноважувала, після виявлення списання коштів з її рахунку відразу звернулася із заявою до поліції та повідомила банк.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 червня 2021 року у справі № 759/4025/19 зазначено, що «користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Таким чином, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції».
У постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 537/3312/16-ц зазначено: «сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції».
З урахуванням наведеного вище заслуговують на увагу доводи сторони позивача про незаконність платіжних операцій 21 жовтня 2024 року.
В цілому, про вчинення вказаних спірних платіжних операцій третіми особами, тобто не ОСОБА_1 , зазначали і представники банків, проте разом з тим вони наголошували, що ОСОБА_1 сама необачно сприяла передачі їм вихідних даних для вчинення таких операцій.
Суд не погоджується з такими доводами відповідачів, оскільки вони не підтверджені відповідними доказами.
Зокрема, невстановлена особа, яка телефонувала до ОСОБА_1 21.10.2024 о 17:22, представившись працівником ПрАТ «Київстар» вже знала мобільний номер позивачки, який був одночасно і її фінансовим номером для отримання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» та АТ «Універсал Банк». 
При цьому встановлено, що перша оскаржувана операція з переказу грошей на суму 991,89 грн., які переводилися з кредитної карки позивачки АТ КБ «ПриватБанк» - Золота Універсальна» № НОМЕР_2 на картку клієнта іншого банку «Монобанку» була підтверджена дзвінком о 18:01:36 год. з фінансового номера телефону клієнта ОСОБА_1 лінію клієнтської підтримки ПриватБанк 3700. Зокрема судом під час дослідження вказаного аудіо запису встановлено, що жіночий голос, зовсім не схожий на голос ОСОБА_1 повідомляє, що вказаний платіж нею сформовано самостійно у додатку Приват24, пін-код входу до якого нею нещодавно був змінений, на вимогу оператора банку для ідентифікації клієнта ця жінка повідомила дату народження клієнта ОСОБА_1 , її точне місце проживання, орган який видав їй паспорт громадянина України (т.1 а.с.118).
Яким чином у цієї невстановленої особи малися такі персональні дані позивачки під час судового розгляду цієї справи не установлено. Очевидно, що ці обставини мають бути встановленні під час вже згаданого вище досудового розслідування кримінального провадження за № 12024041580000215. 
Натомість, під час судового розгляду цієї цивільної справи, не встановлено що саме позивачка ОСОБА_1 передала третім особам будь-які свої персональні дані, пін-коди до платіжних карток чи/або пін-коди входу до банківських онлайн-платіжних систем (Приват24, Монобанк).
Також суд вважає, що представник АТ КБ «ПриватБанку», яка зателефонувала 21.10.2024 до особи, яка представилася ОСОБА_1 , для підтвердження здійснення нею першого платежу на суму 991,89 грн. на рахунок іншого банку, мало б насторожити одночасна зміна пін-коду входу до застосунку Приват24 та переказ коштів на рахунок іншого банку, тим паче зважаючи на те, що у подальшому на протязі всього лише кількох хвилин відбувалася нетипова активність з переказу саме кредитних коштів, коли було здійснено ще два перекази на інші рахунки банку, поповнення цієї кредитної картки за рахунок власних коштів ОСОБА_1 з валютної картки, оформлення у цьому ж додатку Кредиту готівкою на суму 161 000 грн та миттєвий переказ майже всієї суми отриманих кредитних коштів на інший рахунок банку. Нетиповими такі дії були ще й через те, що кредитні договори на таку суму коштів позивачка у банку ніколи не укладала. 
Що ж до АТ «Універсал Банк» варто зауважити, що останній визнав, що мало місце намагання увійти до за стосунку «Монобанк» на протязі всього кількох хвилин один за одним трьох різних пристроїв, мобільних телефонів: Redmi 23108m04у, Redmi 2409bm2су та Redmi 23108rn04y. При цьому факт підтвердження зміни довіреного пристрою підтверджувалося у тому числі надсиланням на електронну пошту ОСОБА_1 і у двох випадках із трьох обирався варіант, що вхід здійснюється не з її пристрою. На переконання суду такі дії у платіжному додатку Монобанк були також абсолютно не типовими, але банк жодним чином на них не реагував, зважаючи на те, що у подальшому відразу відбулася зміна фінансового номеру, електронної пошти, збільшення кредитного ліміту, активування банківської картки та зняття п`ятьма платежами кредитних коштів на суму 80 400 грн.
Суд не враховує у цій справі застосування у якості запобіжного заходу підтвердження використання нового пристрою - надсилання банком на фінансовий номер ОСОБА_1 окремого коду-підтвердження з нового пристрою, оскільки на той час фінансовий номер позивачки вже був у повному розпорядженні третіх осіб. 
Водночас, судом встановлено, що як тільки позивачка дізналась про неможливість входу в додаток «Приват24» та «Монобанк», то вона одразу повідомила засобами телефонного зв`язку поліцію та працівників банків.
Суд відхиляє доводи відповідачів про те, що позивачка, повідомивши третій особі пін-код про підтвердження поновлення її сім-карки, власними діями сприяла отриманню її ідентифікаційних даних шахраям. З обставин справи дій позивачки після з`ясування факту порушення її прав - вбачається, що позивачка не мала наміру та волевиявлення на отримання кредитних коштів та їх використання, своїми діями чи бездіяльністю не сприяла розголошенню особистих даних, використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції на отримання коштів.
Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
Дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд виходить з того, що жоден з відповідачів - АТ КБ «ПриватБанк» чи АТ «Універсал Банк» не підтвердив належними і допустимими доказами обставин, які б безспірно доводили, що позивачка ОСОБА_1 , як користувач фінансових послуг вказаних банківських установ, своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до відомостей по кредитних картках, їх особових рахунках, акаунту чи мобільних додатках Приват-24 або Монобанк, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати 21.10.2024 зняття кредитних коштів, оформлення у застосунку кредитного договору, активізацію віртуальної кредитної карти та витрачання кредитних коштів невідомими особами у загальній сумі 293 497,89 грн. 
При цьому належних доказів на спростування вищезазначених обставин та, навпаки, підтвердження списання банком цих коштів з відома власника рахунків, відповідачами не представлено. Аналогічна правова позиція викладена у рішеннях Верховного Суду від 19 березня 2025 року у справі № 755/12569/22 та від 24 вересня 2025 року у справа № 684/458/24.
Щодо обраного позивачкою способу захисту.
Для захисту свої порушених прав позивачкою були заявлені вимоги про визнання кредитних зобов`язань, між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» такими, що не підлягають виконанню в частині знятих коштів з моменту незаконного заволодіння персональними даними ОСОБА_1 ; зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» повернути ОСОБА_1 кошти у розмірі 213 506 грн. та списати відсотки, нараховані на підставі кредитних зобов`язань, які виникли з моменту незаконного заволодіння персональними даними ОСОБА_1 .
Такі ж самі вимоги позивачкою подано і до іншого відповідача АТ «Універсал Банк». 
Між тим, як видно з правової позиції Постанови Об`єднаної палати Верховного Судувід 10.10.2019 у справі № 320/86/18/15-ц, критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта. Тлумачення статей 14, 16 ЦК України дозволяє зробити висновок, що не є ефективним способом захисту визнання неправомірними дії в частині не зарахування сплати, зобов`язання зарахувати перераховані щомісячні платежі, скасування та списання безнадійної заборгованості, зобов`язання скасувати суму пені, заборона здійснювати подальше нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитним договором, зобов`язання вчинити дії із скасування нарахування відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій, зобов`язання скасувати незаконно нараховані штрафні санкції за несвоєчасну здійснену оплату, оскільки не передбачають відповідного обов`язку іншого суб`єкта цивільного правовідношення та не забезпечують відновлення прав особи, що заявляє такі вимоги. 
Нарахування позивачу пені (штрафу тощо) є лише попередньою фіксацією факту порушення цивільно-правових зобов`язань, яка безпосередньо не впливає на права позивача. Відповідний розрахунок може бути письмовим доказом, який у разі виникнення спору між сторонами повинен оцінюватися судом відповідно до вимог процесуального законодавства.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. 
Згідно із статтею 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Ефективний засіб захисту, який гарантований статтею 13 Конвенції, передбачає, зокрема, що за результатами розгляду скарги особа отримує відповідний захист.
Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 
Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною другою статті 16 ЦК України. 
У постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 910/7164/19 зроблено висновок, що суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність або відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення або захисту в обраний спосіб. Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.
Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16, провадження № 12-158гс18).
При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект щодо відновлення відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.
Обраний позивачем спосіб захисту має бути передбачений законом або договором.
Суду завжди необхідно враховувати, до яких наслідків призведе застосування того чи іншого способу захисту: чи призведе це до тієї кінцевої мети, яку прагне досягнути позивач, звертаючись до суду (постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 04.10.2023 у справі № 446/1/22, провадження № 61-12893св22).
Під ефективним засобом (способом) захисту слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 25.04.2023 у справі № 904/9212/21). 
Крім того, Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, змісту права чи інтересу, по захист якого звернулась особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц, від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц).
Застосування судом того чи іншого способу захисту має призводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту (див. висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18, від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, від 16.02.2021 у справі № 910/2861/18).
Позовні вимоги ОСОБА_1 в редакції позову, що є предметом розгляду вимогам щодо ефективності пособу захисту в повній мірі не відповідають. 
А тому зважаючи на те, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у випадку повернення споживачем кредиту, який він фактично не отримував і оформлення якого не ініціював, проте за фактичне укладення якого банк вимагає у споживача сплати відсотків, комісії та неустойки за прострочення повернення кредиту, суд з метою повного захисту прав та інтересів позивача у межах цієї цивільної справи, яка перебуває на розгляді суду 8 місяців, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог.
Зокрема суд вважає, поновити порушені права позивачки ОСОБА_1 шляхом зобов`язання відповідача АТ КБ «ПриватБанк» відновити залишок кредитних коштів (кредитної лінії) на рахунку/карті ОСОБА_1 Золота Універсальна» № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) до стану, який був перед проведенням несанкціонованих операцій на 18 год. 00 хв. 21 жовтня 2024 року та скасування заборгованості по цьому рахунку, а не визнання кредитних зобов`язань у цій частині такими, що не підлягають виконанню.
Також судом установлено, що третіми особами, використовуючи застосунок Приват24 ОСОБА_1 , здійснили переказ власних коштів позивачки на її ж згадану вище кредитну картку Золота Універсальна» № НОМЕР_2 , о 18:20:07 у розмірі 707,32 дол. США (які були при переказі конвертовані у гривню у розмірі 29 000 грн.) та о 18:20:31 год. у розмірі 609,76 дол. США (25 000 грн.) (а.с.6,57). 
І хоча вказані власні кошти були перераховані на згадану власну кредитну карту, проте ці кошти у сумі 54 000 грн. банк використав саме на погашення заборгованості, яка утворилася внаслідок несанкціонованих платіжних операцій, а тому, з огляду на те, позивачка при заявлені позовних просила стягувати з відповідача кошти саме у національній грошовій одиниці, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки 54 000 грн.
Відтак позовні вимоги про зобов`язання АТ КБ «ПриватБанк» повернути ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 213 506 грн, які ОСОБА_1 зобов`язана сплатити через шахрайські дії, не знайшла свої підтвердження під час судового розгляду справи.
Так, під час судового розгляду справи судом достеменно у становлено, що треті особи заволоділи коштами у розмірі 63 098,83 грн, які були зняті саме у межах установленого кредитного ліміту АТ КБ «ПриватБанк» клієнтці ОСОБА_1 . Тобто власниками цих коштів є саме відповідач АТ «ПриватБанк», а не позивачка. Суд погоджується з доводами представника відповідача, що задоволення позову у цій частині призведе до подвійного завдавання шкоди банку, оскільки ця сума була привласнена зловмисниками, а також цю ж саму суму коштів позивачка просить стягнути з банку на свою користь. 
До того ж варто зауважити, що значною частиною цих коштів 150 100 грн. з зловмисникам не вдалося заволодіти, оскільки вони завдяки служби безпеки АТ «ВСТ Банк» ці кошти продовжують перебувати заблоковані на не облікованому (недіючому) рахунку цього банку.
Також судом установлено, що 21 жовтня 2024 року був оформлений кредит готівкою на суму 161 000 грн., укладення якого позивачка не ініціювала, що виключає проведення операцій за таким договором і неможливість відновлення залишку кредитних коштів на рахунку.
Тому суд вважає, що належним способом захисту у цьому випадку є визнання відсутності права вимоги АТ КБ «ПриватБанк», як особи, що вважає себе кредитором, і відсутності кореспондуючого обов`язку ОСОБА_1 , як особи-боржника у відповідних правовідносинах. 
Такий спосіб захисту є превентивним і спрямований на усунення правової невизначеності. Тобто, відповідне судове рішення має забезпечити, щоби обидві сторони правовідносин могли у майбутньому знати про права одна одної та діяти, не порушуючи їх.
Щодо кредитних зобов`язань ОСОБА_1 перед АТ «Універсал Банк», які утворилися внаслідок несанкціонованих платіжних операцій, то суд вважає, поновити порушені права позивачки ОСОБА_1 шляхом зобов`язання відповідача АТ «Універсал Банк» відновити залишок кредитних коштів (кредитної лінії) на рахунку/карті ОСОБА_1 банківської картки НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ) до стану, який був перед проведенням несанкціонованих операцій на 18 год. 40 хв. 21 жовтня 2024 року та скасування заборгованості по цьому рахунку. 
Позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «Універсал Банк» в частині визнання кредитних зобов`язань між ОСОБА_1 та АТ «Універсал Банк» такими, що не підлягають виконанню в частині знятих коштів з моменту незаконного заволодіння персональними даними ОСОБА_1 та зобов`язання цього відповідача повернути ОСОБА_1 кошти в розмірі 83 500 грн., які ОСОБА_1 зобов`язана сплатити через шахрайські дії з фінансовим номером, задоволенню не підлягають з наведених судом вище підстав.
Зокрема, грошові кошти у сумі 80 400 грн, які зловмисники викрали з кредитної карки ОСОБА_1 п`ятьма платежами 21.10.2026 та комісія при знятті цих коштів готівкою з банкомату у загальному розмірі 3103,53 грн., перебували лише на рахунку кредитній лінії, відкритої на ім`я ОСОБА_1 , проте власницею цих коштів вона не являлася. З наданих судом виписок з банківської картки  НОМЕР_4 встановлено, що на момент вчинення вказаних несанкціонованих платіжних операцій, поверх установленого ліміту був відсутній позитивний баланс, що достеменно свідчив би про перебування на цій картці власних коштів ОСОБА_1 .
Розподіл судових витрат.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», тому з відповідача АТ КБ «ПриватБанк», з огляду на задоволення чотирьох позовних вимог (з яких три вимоги немайнового характеру та одна - майнового характеру, яка менше 1 відсотка ціни позову, а тому дорівнює також 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу) на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 5 324,80 грн., а з відповідача АТ «Універсал Банк» за задоволення двох позовних вимог немайнового характеру - 2 662,40 грн.
Керуючись ст. 4, 19, 141, 247, 258, 263, 264, 265, 268, 273ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» та Акціонерного товариства «Універсал Банк» про захист прав споживачів, - задовольнити частково.
Зобов`язати Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» відновити залишок кредитних коштів (кредитної лінії) на рахунку ОСОБА_1 №  НОМЕР_3 , (картка Золота Універсальна» № НОМЕР_2 ) до стану, який був перед проведенням несанкціонованих платіжних операцій на 18 год. 00 хв. 21 жовтня 2024 року.
Зобов`язати Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» скасувати заборгованість по картковому рахунку №  НОМЕР_3 , (картка Золота Універсальна» № НОМЕР_2 ), яка утворилася внаслідок несанкціонованих платіжних операцій у період з 18:02 по 18:22 год. 21 жовтня 2024 року. 
Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 54 000 (п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.
Визнати відсутнім права вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», як кредитора, та відсутнім обов`язку ОСОБА_1 , як боржника, за кредитним договором від 21 жовтня 2024 року на суму кредиту 161 000 грн. 
Зобов`язати Акціонерне товариство «Універсал Банк» відновити залишок кредитних коштів (кредитної лінії) на рахунку ОСОБА_1 №  НОМЕР_5 , (картка НОМЕР_4 ) до стану, який був перед проведенням несанкціонованих платіжних операцій на 18 год. 40 хв. 21 жовтня 2024 року.
Зобов`язати Акціонерне товариство «Універсал Банк» скасувати заборгованість по картковому рахунку №  НОМЕР_5 , (картка НОМЕР_4 ), яка утворилася внаслідок несанкціонованих платіжних операцій у період з 18:40 по 18:45 год. 21 жовтня 2024 року. 
У задоволенні решти частини позовних вимог, - відмовити.
Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь держави судовий збір у розмірі 5 324 (п`ять тисяч триста двадцять чотири) гривні 80 коп.
Стягнути з Акціонерного товариства «Універсал Банк» на користь держави судовий збір у розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 коп.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_27 , зареєстроване місце постійного проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач 1: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», код ЄДРПОУ: 14360570, місце знаходження: вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001.
Відповідач 2: Акціонерне товариство «Універсал Банк», код ЄДРПОУ: 21133352, місце знаходження: вул. Оленівська, буд. 23, м. Київ, 04114.
Повний текст рішення суду складено 05.05.2026.

Суддя О. В. Томинець