Заводський районний суд м. Запоріжжя 

Справа № 332/830/26
Провадження №: 2-а/332/33/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2026 р. 
Заводський районний суд міста Запоріжжя у складі:
Головуючого судді - Марченко Н.В.,
при секретарі – Петракей Р.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду міста Запоріжжя в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в особі представника – адвоката Павлюк Оксани Анатоліївни до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення
ВСТАНОВИВ:
16.02.2026 року позивач ОСОБА_1 , в особі представника – адвоката Павлюк О.А. звернувся до Заводського районного суду міста Запоріжжя із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування позовних вимог зазначив про те, що він з 25.04.2022 року перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа. Оновивши застосунок «Резерв+», він виявив інформацію про перебування у розшуку у зв`язку з нібито непостановкою на військовий облік після взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи. Однак, пропуск семиденного строку постановки на військовий облік після взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи був зумовлений відсутністю належного інформування щодо необхідності здійснення відповідних дій у визначений строк, фактичною необізнаністю про зміну місця військового обліку, а також об`єктивними обставинами, пов`язаними з вимушеним переміщенням. У зазначений період позивач здійснював облаштування за новим місцем проживання, вирішував першочергові побутові питання та питання працевлаштування, що у сукупності ускладнило своєчасне виконання відповідного обов`язку. При цьому умислу на порушення правил військового обліку чи ухилення від виконання вимог законодавства у діях позивача не було. Протокол про адміністративне правопорушення стосовно позивача не складався та йому не вручався. Розгляд матеріалів справи про адміністративне правопорушення проведено за відсутності позивача, без його належного повідомлення про місце та час розгляду справи. Позивач із матеріалами справи не ознайомлювався, оскільки така можливість йому не надавалась. Він був фактично позбавлений права надати пояснення та докази на свій захист. Повісток від відповідача не отримував, від явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 не ухилявся. Крім того, позивач не був обізнаний про винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та про подальше направлення матеріалів до органів державної виконавчої служби. З метою з`ясування підстав перебування у розшуку позивач звернувся за правовою допомогою до адвоката Павлюк О.А. 05.02.2026 року адвокатом Павлюк О.А. направлено адвокатський запит з описом вкладення та повідомленням про вручення на адресу Відповідача з вимогою надати:
• інформацію про підстави перебування Позивача у розшуку;
• відомості щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення;
• підтвердження повідомлення Позивача про дату, час і місце розгляду справи;
• докази вручення повісток та копії постанови.
Згідно з трекінгом АТ «Укрпошта», адвокатський запит вручено відповідачу.
09.02.2026 року станом на день подання позову відповідь не отримано.
09.02.2026 року старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України розпочато примусове виконання постанови № 2409 від 21.11.2025 року в межах виконавчого провадження № 80126806.
В межах зазначеного провадження здійснюється стягнення з позивача штрафу у розмірі 34 000,00 грн, а також виконавчого збору у розмірі 3 400,00 грн.
З даною постановою позивач не погоджується, вважає її безпідставною та такою, що підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП з підстави того, що протокол про адміністративне правопорушення на нього складався та йому не вручався. Розгляд матеріалів справи про адміністративне правопорушення проведено за відсутності позивача, без його належного повідомлення про місце та час розгляду справи. Позивач із матеріалами справи не ознайомлювався, оскільки така можливість йому не надавалась. Він був фактично позбавлений права надати пояснення та докази на свій захист. Повісток від відповідача не отримував, від явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 не ухилявся. В обґрунтування поновлення пропущеного строку для подання позовної заяви позивач зазначив, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності не вручалась та поштовим зв`язком не надходила.
За таких підстав, у позові просить скасувати постанову № 2409 від 21.11.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3. ст.210-1 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 34 000,00 грн, а також основної винагороди приватного виконавця у розмірі 3 400,00 грн. Провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити та зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 оформити та подати висновок про повернення сплаченого адміністративного штрафу в розмірі 23006,68 грн. сплаченого позивачем, а також інших сум, стягнутих у межах виконавчого провадження № 80126806 з управління Державної казначейської служби України і стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 665 грн. 60 коп. 
Ухвалою судді від 17.02.2026 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, визначено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
24.02.2026 року на адресу суду за допомогою підсистеми «Електронний суд» надійшов відзив, поданий представником відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 , який у відзиві проти задоволення позовних вимог заперечує, обґрунтовуючи тим, що позивач зазначає про те, що підставою для складання на нього постанови №2409 по справі про адміністративне правопорушення - є вчинення ним порушення правил військового обліку, що виразилося в не постановці позивача на військовий облік у семиденний термін до відповідного ТЦК та СП за місцем свого фактичного проживання, зміненого у наслідок його реєстрації як внутрішньо-переміщеної особи (ВПО). Однак, викладені обставини у позовній заяві не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки протокол про адміністративне правопорушення було складено на ОСОБА_1 через відсутність у нього військово-облікового документу (військовооблікового документу в електронній формі) за наступних обставин.
10.11.2025 року при перевірці військово-облікових документів у громадян призовного віку на території міста Запоріжжя, посадовими особами Національної поліції України було встановлено, що громадянин ОСОБА_1 перебував без військово-облікового документу (військово-облікового документу в електронній формі). В зв`язку з цими обставинами ОСОБА_1 було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 , для складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення. В приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 у відповідності до вимог пунктів 52, 54 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024 року (далі - Порядок № 560) посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_4 , в присутності свідків, із застосуванням технічного приладу відео фіксації, задля пересвідчення факту адміністративного правопорушення з метою зібрання доказів, було здійснено повторну перевірку наявності військово-облікового документу у ОСОБА_1 . У зв`язку із зазначеними обставинами, було складено акт про відсутність військово-облікового документу у ОСОБА_1 , а також відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення від 10.11.2025 року № 2409 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП ), а саме порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період. Відеофайл перевірки наявності ВОД у ОСОБА_1 на даний час знищено за строками зберігання, визначеними «Інструкцією із застосування територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- та відео фіксації», затвердженої Наказом від 06 серпня 2024 року Міністерства оборони України№ 532, у відповідності до пункту 2 Розділу IV «Зберігання, використання та видача фото- і відеозаписів» якого: «строк зберігання на сервері фото- та відеозаписів з портативних відеореєстраторів становить 30 днів з дати завантаження відповідної інформації». Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 було роз`яснено зміст статті 63 Конституції України, а також його права та обов`язки передбачені статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Крім того, у графі Протоколу, де ОСОБА_1 поставив свій особистий підпис про ознайомлення його з правами та обов`язками – зазначено також і про дату розгляду справи, а саме там зазначено, що розгляд справи відбудеться у кабінеті №26 ІНФОРМАЦІЯ_4 о 9:00 годині 21.11.2025 року, а отже позивачу було добре та достеменно відомо про місце, дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення за складеним відносно нього протоколом № 2409 від 10.11.2025 року. В протоколі про адміністративне правопорушення №2409 від 10.11.2025 року ОСОБА_1 нічого не пояснив, з приводу вчиненого ним адміністративного правопорушення, зазначивши лише що він «претензій до воєнкомату не має». Від отримання другого примірника протоколу про адміністративне правопорушення від 10.11.2025 року №2409 ОСОБА_1 відмовився, що підтверджується свідками зазначеними у протоколі, а також їх підписами у ньому. 
Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся 21.11.2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 .
На розгляд справи ОСОБА_1 не прибув, заяв та клопотань по суті справи до ІНФОРМАЦІЯ_4 – від нього не надходило. Розгляд справи було проведено за відсутності особи правопорушника, у відповідності до статті 268 КУпАП
За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 21.11.2025 року була винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП та було накладено на нього штраф у розмірі 17 000,00 гривень.
У відповідності до вимог статті 285 КУпАП, 21.11.2025 року копію постанови №2409 від 21.11.2025 року засобами поштового зв`язку було направлено на адресу проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , що підтверджується супровідним листом вих.№Ю/8653 від 21.11.2025 року та фіскальним чеком АТ «Укрпошта» №6906700149774 від 21.11.2025 року.
Таким чином твердження позивача про неотримання ним постанови №2409 від 21.11.2025 року – не відповідають дійсності та не заслуговують на увагу суду. Як не відповідають дійсності і твердження представника позивача адвоката Павлюк Оксани Анатоліївни з приводу ненадання їй відповіді на її адвокатський запит до ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки її адвокатський запит надійшов засобами поштового зв`язку до ІНФОРМАЦІЯ_4 10.02.2026 року і вже 17.02.2026 року в межах строків, визначених статтею 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (5 робочих днів) на її електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_5 було надано відповідь за вих.№Ю/1020 від 17.02.2026 року із додаванням копій Протоколу №2409, Постанови №2409, супровідного листа на постанову та фіскального чека АТ «Укрпошта» не надано відповідних доказів при розгляді справи. За таких підстав представник відповідача зазначає, що дії посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_4 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення від 10.11.2025 року № 2409 та при винесенні постанови від 21.11.2025 року № 2409 по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 за частиною 3 статті 210-1 КУпАП з накладенням на нього штрафу в розмірі 17 000,00 гривень, здійснені в межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України, а тому постанова №2409 по справі про адміністративне правопорушення є законною та винесена з дотриманням норм чинного законодавства і скасуванню у судовому порядку вона не підлягає. Разом із тим, відзиві представник відповідача зазначив про розгляд справи за його відсутності. (а.с.32-53)
26.02.2026 року на адресу суду за допомогою підсистеми «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, подана представником позивача у якому зазначено, що позивача дійсно зупинив ІНФОРМАЦІЯ_5 та попросив пред`явити військово обліковий документ на перевірку. Позивач повідомив, що після того, як він змінив місцепроживання як внутріщньо переміщенна особа, він відвідав ІНФОРМАЦІЯ_6 з метою стати на облік. В цьому ж ТЦК та СП йому повідомили, що позивач повинен залишити свій військово обліковий документ у центрі на певний час. Позивач повідомив відповідача, що готовий пред`явити паперовий військовообліковий документ у разі спільного прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_7 , де документ зберігається, або ж запропонував прийняти до перевірки його електронну версію. Однак Відповідач відмовився від спільного прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_7 та не прийняв до перевірки електронну версію військово-облікового документа. З метою підтвердження факту перебування військово-облікового документа позивача у ІНФОРМАЦІЯ_8 25.02.2026 року представником позивача було направлено адвокатський запит на поштову адресу зазначеного центру цінним листом з описом вкладення. З метою пришвидшення надання відповіді ІНФОРМАЦІЯ_8 запит було продубльовано на офіційну електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_9 , вказану на сайті Міністерства оборони України. Представник позивача зазначає, що після отримання відповіді від ІНФОРМАЦІЯ_7 вона буде подана до суду разом із клопотанням про приєднання до матеріалів справи. 
Крім того, представник позивача вказує, що з наданого відповідачем Акта, останній стверджує, що позивач не пред`явив військово-обліковий документ в електронній формі. На підтвердження зазначеного відповідачем було складено Акт у присутності двох свідків — командира відділення охорони ІНФОРМАЦІЯ_10 та інструктора ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відповідно до розділу IV «Зберігання, використання та видача фото- і відеозаписів» Інструкції із застосування територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки технічних приладів і засобів, що мають функції фото- та відеофіксації, строк зберігання на сервері фото- та відеозаписів, отриманих із портативних відеореєстраторів, становить 30 днів з дати завантаження відповідної інформації. Разом з тим зазначеною Інструкцією передбачена можливість продовження строку їх зберігання за рішенням керівника ТЦК та СП, зокрема у разі розгляду скарг на дії чи бездіяльність уповноважених осіб під час виконання ними службових повноважень. Відповідач посилається на здійснення відеофіксації адміністративного правопорушення з боку Позивача, однак підтвердити зазначені обставини не має можливості у зв`язку із закінченням строку зберігання відеофайлу. Водночас відповідач не надав жодних доказів того, що відповідні відеоматеріали взагалі були завантажені (вивантажені) на сервер, а також не підтвердив факт здійснення безперервної відеозйомки представником ТЦК та СП. Таким чином, відповідач не може підтвердити ані факт відсутності у позивача військово-облікового документа в електронній формі, ані факт здійснення відеофіксації нібито вчиненого правопорушення, обмежившись лише Актом, складеним за участі працівників того ж ТЦК та СП, які перебувають у службовій залежності від органу, що притягає до відповідальності. 
Позивач зазначає, що підпис, який міститься у протоколі, йому не належить. При цьому Відповідач не здійснював відеофіксацію процесу складання протоколу, що унеможливлює підтвердження факту його підписання саме Позивачем. Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення та належності зібраних доказів покладається на відповідача. З урахуванням викладеного, саме на відповідача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази підписання позивачем протоколу про адміністративне правопорушення, що, у свою чергу, підтверджувало б його обізнаність про дату, час і місце розгляду справи. З приводу наданого відповідачем фіскального чеку, представник позивача зазначає, що такий фіскальний чек підтверджує виключно факт оплати поштових послуг, однак не містить відомостей про зміст поштового відправлення, що унеможливлює встановлення факту направлення саме постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відповідачу. Опис вкладення та підтвердження вручення позивачу відсутні, що свідчить про недоведеність належного повідомлення. На підставі вищевикладеного, на задоволені позовних вимог наполягає.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Наголосила, що представником відповідача в якості доказу того, що позивач не мав при собі військово – обліковий документ не надано відеодоказу. І не може бути визнаний належним доказом відсутності у ОСОБА_1 військово – облікового документа на час перевірки акт від 10.11.2025 року складений в присутності свідків – співробітників ІНФОРМАЦІЯ_4 . Також, представник позивава зазначила про відсутність доказів того, що позивач отримав або відмовився від отримання спірної постанови, оскільки надане представником відповідача поштове повідомлення про направлення на адресу позивача постанови про його притягнення до адміністративної відповідальності не має опису вкладення такого поштового відправлення. Разом із цим, зауважила, що представник відповідача отримавши поштове повідомлення про не вручення постанови позивачу мав звернутися до відділення поштового зв`язку із листом – роз`яснення з яких саме причин позивачу не вручено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності. 
Представник відповідача суду пояснив, що позивач ОСОБА_1 був доставлений співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_4 , як такий, що не мав при собі військово – облікового документу, на підставі чого, складено відповідний акт 10.11.2025 року в присутності свідків та протокол про адміністративне правопорушення. Про обізнаність позивача про дату, місце та час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення свідчить його особистий підпис у протоколі про адміністративне правопорушення та розписці № 600 про отримання ОСОБА_1 повістки про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 09-00 годину 21.11.2025 року для уточнення облікових даних, яка надана суду для огляду у судовому засіданні. Щодо ненадання суду відеозапису, який підтверджує відсутність на час перевірки у ОСОБА_1 при собі військово – облікового документу представник відповідача зазначив, що такий відеозапис був наявний, але через великий проміжок часу знищений, оскільки подія відбулась у листопаді 2025 року, ухвала про відкриття провадження постановлена у лютому 2026 року. Поряд з цим, зауважив, що згідно роздруківки військово - облікового документу із «Резерв +» то такий документ створено 02.02.2026 року в той час коли протокол про адміністративне правопорушення складено 10.11.2025 року. Щодо тверджень представника позивача про те, що він отримавши поштове повідомлення про не вручення постанови позивачу мав звернутися до відділення поштового зв`язку із листом – роз`яснення з яких саме причин позивачу не вручено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності вказав про те, що до його обов`язків не входить таке листування. З приводу надіслання поштового відправлення (постанова про притягнення до адміністративної відповідальності позивача) без опису вкладення зазначив, що дійсно не було опису вкладення поштового відправлення через недостатнє фінансування. 
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволені позовних вимог з наступних підстав.
Указом Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» у зв`язку із військовою агресією рф проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової та мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань оголошено про загальну мобілізацію.
Період з моменту оголошення рішення про мобілізацію чи з моменту введення воєнного стану в Україні визначається як особливий період (ст. 1 Закону України «Про оборону України»).
Згідно зі статтями 1,3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закони України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію».
Відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію передбачена статтею 210-1 КУпАП.
Судом встановлено, що 20.11.2025 року старшим інструктором рекрутингу ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 складено протокол № 2409 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 з підстави того, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 10.11.2025 перебував на території міста Запоріжжя без військово-облікового документу (військово – облікового документу в електронній формі – є дійсним лише за наявності QR – коду та не може використовуватись без нього) Своїми діями, ОСОБА_1 в особливий період порушив вимоги ч. 6 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» відповідно якої у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.
У протоколі міститься повідомлення про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення призначено на 09:00 год. 21.11.2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 кабінет № 26. Факт вчиненого правопорушення підтверджують свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 протоколі в графі «пояснення, і зауваження щодо змісту протоколу, як додаються до протоколу, особою, яка притягається до адміністративної відповідальності зауваження» зазначено: «претензій до воєнкомату не маю». Протокол підписано власноруч. Однак від отримання другого примірника протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 відмовився, що засвідчено підписами свідків у протоколі (а.с.51-52).
Також, за фактом відсутності військового – облікового документу у ОСОБА_1 складено відповідний акт 10.11.2025 року (а.с.47)
На підставі вищевказаного протоколу 21.11.2025 року тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_5 за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який на розгляд справи не з`явився будучи належним чином повідомленим складено постанову за справою про адміністративне правопорушення № 2409 за якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП із накладенням на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. 
Зі змісту оскаржуваної постанови, вбачається, що 10.11.2025 року при перевірці військово-облікових документів у громадян призовного віку на території міста Запоріжжя, посадовими особами Національної поліції України було встановлено, що громадянин ОСОБА_1 перебував без військово-облікового документу (військово-облікового документу в електронній формі). В зв`язку з цими обставинами ОСОБА_1 було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 , для складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення. В приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_4 було здійснено повторну перевірку наявності військово – облікових документів в присутності свідків, під час якої підтверджено відсутність у ОСОБА_1 військово-облікового документу (військово-облікового документу в електронній формі) (а.с.49-50).
Постановою старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Бурцевою В.В. 02.02.2026 року відкрито виконавче провадження за постановою ІНФОРМАЦІЯ_2 № 2409 від 21.11.2025 року (а.с.6).
Позивач вказує, що ним, із поважних причин було пропущено строк на оскарження постанови за справою про адміністративне правопорушення № 2409 від 21.11.2025 року, обґрунтовуючи тим, що про існування оскаржуваної постанови він дізнався лише після відкриття відповідного виконавчого провадження з примусового виконання.
Перевіряючи обґрунтованість вимог щодо поновлення строку на оскарження постанови у даній справі, суд приймає до уваги те, що відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідно рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Згідно із ч. 6 ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги те, що при перевірці номеру поштового трекінгу наданого представником відповідача разом із відзивом на позовну заяву у виді фіскального чеку, встановлено, що направлена на адресу постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 повернута адресанту. Інших доказів на підтвердження отримання позивачем у встановленому законом порядку оскаржуваної постанови в матеріалах справи відсутні, з урахуванням відкритого виконавчого провадження 02.02.2026 року за постановою за справою про адміністративне правопорушення № 2409 від 21.11.2025 року, суд визнає причину пропуску строку на подання до суду позовної заяви поважною та вважає доцільним поновити строк для звернення до суду із позовною заявою позивачу.
Щодо заявлених позовних вимог, суд зазначає.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ч. 6 ст. 55 Конституції України закріплено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно із ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) згідно ст.235 КУпАП розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2ст. 251 КУпАП).
Згідно з ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.
Відповідно до ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості, необхідні для вирішення справи.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч.1 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Аналізуючи наведені положення законодавства, слід дійти висновку, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП. Протокол складається у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, з роз`ясненням їй прав та обов`язків, а також врученням їй копії протоколу.
Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон від 25.03.1992 року №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу».
Правила військового обліку встановлені Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 (далі - Порядок), Положенням про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154.
За змістом цих нормативно-правових актів, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави та ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення особовим складом у мирний час та в особливий період.
За визначенням у Законі України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.
Частиною 6 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у період проведення мобілізації (крім цільової) на громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років покладений обов`язок мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.
Відповідно до частин 5, 6 статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. Рішення про проведення відкритої мобілізації має бути негайно оголошене через медіа.
Відповідно до п.п. 1-11 Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559, військово-обліковий документ є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку, який оформляється (створюється) та видається громадянину України, який є призовником, військовозобов`язаним або резервістом, у тому числі, якщо він був виключений з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідно до пунктів 3 і 4 частини шостої статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та не отримував такий документ до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559 "Про затвердження Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа". Військово-обліковий документ оформляється (створюється) та видається (замінюється): в електронній формі - засобами Електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста, Державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони та Єдиного державного веб-порталу електронних послуг (далі - Портал Дія), зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія) (у разі технічної реалізації); у паперовій формі - на бланку, форма якого затверджується постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559. Особа може мати на бланку лише один військово-обліковий документ.
Відомості, що зазначені у військово-обліковому документі громадянина України, який перебуває або був виключений з військового обліку Збройних Сил, СБУ, розвідувального органу, повинні відповідати відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів. У разі коли відомості, зазначені у графах 1-5, 13 та 14 військово-облікового документа на бланку, не відповідають відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, він вважається недійсним.
Відповідність відомостей, зазначених у військово-обліковому документі на бланку, відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, перевіряється через:
електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста;
районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки або його відділ (орган СБУ, розвідувальний орган).
У разі невідповідності відомостей, зазначених у посвідченні призовника, тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного, військовому квитку осіб рядового, сержантського і старшинського складу та військовому квитку офіцера запасу, відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, громадянин України для внесення відповідних змін:
у паперовій формі - повинен звернутися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (органу СБУ, розвідувального органу) за місцем перебування на військовому обліку;
в електронній формі - повинен скористатися засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста для звернення до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем перебування на військовому обліку.
Військово-обліковий документ в електронній формі та військово-обліковий документ у паперовій формі мають однакову юридичну силу.
Відомості про сформований військово-обліковий документ в електронній формі відображаються у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Отже, позивач є повнолітнім громадянином України чоловічої статі, який не досягнув 60-річного віку, а тому у період мобілізації, яка наразі діє в Україні, зобов`язаний:
1) мати військово-обліковий документ;
2) мати при собі військово-обліковий документ;
3) пред`являти військово-обліковий документ за вимогою уповноваженого представника ТЦК та СП або поліцейського, або представника Державної прикордонної служби України у період перебування в прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі, на пунктах пропуску через державний кордон України.
Як встановлено судом, позивач військово-облікового документу уповноваженому представнику територіального центру комплектування та соціальної підтримки не пред`явив. Встановивши відсутність при собі у позивача військово-облікового документу представником територіального центру було складено протокол. У протоколі в графі «пояснення, і зауваження щодо змісту протоколу, як додаються до протоколу, особою, яка притягається до адміністративної відповідальності зауваження» зазначено: «претензій до воєнкомату не маю». Протокол підписано Повстяним М.І. Однак від отримання другого примірника протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 відмовився, що засвідчено підписами свідків у протоколі. Також, за фактом відсутності військового – облікового документу у ОСОБА_1 складено відповідний акт 10.11.2025. 
За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 21.11.2025 року була винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП та було накладено на нього штраф у розмірі 17 000,00 гривень. При винесенні постанови враховувались положення Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь вини, обставини, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність. Оскаржувана постанова прийнята уповноваженим органом, у порядку та на підставах, визначених законом.
Твердження позивача про те, що він не був повідомлений про дату розгляду справи про адміністративне правопорушення, спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення у якому зазначено, що особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, роз`яснено положенняст.63 Конституції України, його права та обов`язки, передбаченіст.268 КУпАП, та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 09:00 год. 21.11.2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 кабінет № 26, що засвідчено підписом особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та розпискою № 600 про отримання ОСОБА_1 повістки про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 09-00 годину 21.11.2025 року для уточнення облікових даних, яка надана суду для огляду у судовому засіданні 
Разом з цим, позивач відмовився від отримання примірника протоколу, що засвідчено підписами свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . 
Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
З врахуванням встановлених обставин та наведених вище положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення № 2409 від 21.11.2025 року якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень є законною та такою, що не підлягає скасуванню, а отже у задоволені позовних вимог слід відмовити.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що згідно із ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Разом з тим, оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, тому підстави для стягнення судового збору з відповідача на користь позивача відсутні.
Керуючись ст.ст.243-246 КАС України, суд -
ВИРІШИВ:
Поновити ОСОБА_1 строк на подачу адміністративної позовної заяви ОСОБА_1 , в особі представника – адвоката Павлюк Оксани Анатоліївни до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення.
У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 , в особі представника – адвоката Павлюк Оксани Анатоліївни до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення– відмовити. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя   Н.В. Марченко