П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/22364/25 
Головуючий у 1-й інстанції: Петричкович А.І. 
Суддя-доповідач: Капустинський М.М. 
14 травня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Капустинського М.М. 
суддів: Сапальової Т.В.  Шидловського В.Б. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Національного центру оперативно-технічного управління електронними комунікаційними мережами України на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 березня 2026 року у справі за адміністративним позовом Громадської організації "Чорний список" до Національного центру оперативно-технічного управління електронними комунікаційними мережами України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Служба безпеки України, Адміністрація державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
у грудні 2025 року Громадська організація "Чорний список" звернулася до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Національного центру оперативно-технічного управління електронними комунікаційними мережами України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Служба безпеки України, Адміністрація державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України просили:
- визнати протиправними та скасувати розпорядження Національного центру оперативно-технічного управління електронними комунікаційними мережами України №607/3408 від 18.08.2025 року «Про обмеження доступу до ресурсів Інтернету» в частині здійснення обмеження доступу до ресурсів Інтернет, зокрема: https://blacklist.ua;
- зобов`язати Національний центр оперативно-технічного управління електронними комунікаційними мережами України оприлюднити рішення суду, прийняте за результатом розгляду цього позову Громадської організації «Чорний список», на офіційному веб-сайті Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та зобов`язати постачальників електронних комунікаційних послуг надіслати повідомлення на електронну поштову скриньку ncu@cip.gov.ua про скасування обмеження доступу (розблокування доступу) до доменного імені http://blacklist.ua.
Громадська організація "Чорний список" у позові пояснила, що є власником веб-сайту blacklist.ua на платформі якого кожен може взяти участь в очищенні країни від корупціонерів. Будь-яка інформація, що подається на веб-сайті позивача засвідчується через систему "Дія" підписом (накладенням КЕП/ЕПЦ). При цьому, розпорядженням Національного центру оперативно-технічного управління електронними комунікаційними мережами України від 18.08.2025 №607/3408 «Про обмеження доступу до ресурсів Інтернету» здійснено тимчасове обмеження доступу до ряду ресурсів Інтернет, зокрема, і до http://blacklist.ua. Зазначає, що Розпорядження НЦУ №604/3408 призвело до фактичного блокування доступу користувачів до веб-сайту ГО «Чорний список» на території України. Позивача не було повідомлено про підготовку чи ухвалення цього розпорядження, йому не надавалась можливість подати пояснення та не було здійснено жодної перевірки щодо змісту чи діяльності позивача. Прийняття згаданого розпорядження без належних правових підстав, поза межами визначених повноважень, порушує, зокрема, права позивача на свободу підприємницької діяльності (ст.42 Конституції України), право власності (ст.41 Конституції України), свободу вираження поглядів і поширення інформації (ст.34 Конституції України, ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), право на участь у правовідносинах без незаконних обмежень (ст.19 Конституції України); право на справедливу процедуру і законодавство України, тому звернувся до суду з цим позовом (арк. спр.2-7).
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 березня 2026 року позов задоволено.
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
Зазначає, що розпорядження НЦУ від 18.08.2025 №607/3408, яким передбачено тимчасове технічне обмеження доступу до ресурсу позивача, є актом, прийнятим: у межах компетенції органу; на підставі прямої норми Закону України «Про електронні комунікації» та Порядку створення та діяльності системи оперативно-технічного управління електронними комунікаційними мережами загального користування та Національного центру оперативно-технічного управління електронними комунікаційними мережами України для цілей оборони та безпеки держави в умовах надзвичайної ситуації, надзвичайного або воєнного стану, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2025 №75; в умовах дії воєнного стану, коли обов`язком держави є забезпечення стабільності інформаційного простору. НЦУ при прийнятті зазначеного розпорядження виключно реалізувало технічне завдання щодо обмеження доступу до інформаційного ресурсу, що міг містити ознаки загрози державній безпеці, діючи при цьому відповідно до закону, пропорційно та в межах своїх повноважень. Вважає, що позивачем не наведено жодного обгрунтування порушення відповідачем його прав, а лише перераховані окремі права, визначені Конституцією України (арк. спр.63-67).
10.04.2026 року від Адміністрації державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України надійшов відзив на апеляційну скаргу. У поданому відзиві представник вказує, що відповідно до преамбули розпорядження №607/3408 воно видане на підставі вказаних законодавчих актів та звернення СБУ. Зазначає, що ні Закон України «Про електронні комунікації» ні Порядок №75, а також Положення про НЦУ не передбачають погодження Адміністрацією Держспецзв`язку розпоряджень, які видає НЦУ і, зокрема, Адміністрація Держспецзв`язку не мала погоджувати і не погоджувала видання розпорядження НЦУ від 18.08.2025 № 607/3408 (арк. спр.76-79).
23.04.2026 року від Громадської організації «Чорний список» також надійшов відзив на апеляційну скаргу. У поданому відзиві представник заявника вказує, що із засобів масової інформації Позивачу стало відомо, що відповідно до ст.32 Закону України «Про електронні комунікації», Указу Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами), пунктів 16, 21 Порядку створення та діяльності системи оперативно-технічного управління електронними комунікаційними мережами загального користування та Національного центру оперативно-технічного управління електронними комунікаційними мережами України для цілей оборони та безпеки держави в умовах надзвичайної ситуації, надзвичайного або воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2025 №75, на звернення Служби безпеки України, прийнято розпорядження Національного центру оперативно-технічного управління електронними комунікаційними мережами України від 18.08.2025 №607/3408 «Про обмеження доступу до ресурсів Інтернету» (далі – Розпорядження НЦУ №604/3408). Вказаним розпорядженням здійснено тимчасове обмеження доступу до ряду ресурсів Інтернет, зокрема, і до http://blacklist.ua. Так, громадська організація «Чорний список» є власником веб-сайту blacklist.ua, що підтверджується інформацією з відкритих джерел, зокрема з веб-сайту “imena.ua” щодо інформації про зареєстроване доменне ім`я “blacklist.ua”. Водночас, blacklist.ua – це унікальна платформа, за допомогою якої кожен українець може взяти участь в очищенні країни від корупціонерів. Ідея платформи полягає в опублікуванні даних, що стали відомі користувачу, за допомогою заповнення та подання відповідного індивідуального досьє. Для того, щоб база залишалась джерелом достовірних відомостей, Позивач інтегрувався в систему «ДІЯ» та щомісяця сплачує за Актом вартість наданих послуг. Відтак, будь-яка інформація, що подається на веб-сайт Позивача, обов`язково засвідчена Дія-підписом (накладанням КЕП/ЕЦП). Водночас, зазначене Розпорядження НЦУ №604/3408 призвело до фактичного блокування доступу користувачів до веб-сайту ГО «Чорний список» на території України. Позивача не було повідомлено про підготовку чи ухвалення цього розпорядження, йому не надавалась можливість подати пояснення, не було здійснено жодної перевірки щодо змісту чи діяльності Позивача.
27.04.2026 року від Національного центру оперативно-технічного управління електронними комунікаційними мережами України надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу. У поданій відповіді представник відповідача просить прийняти відповідь на відзив на апеляційну скаргу Національного центру оперативно-технічного управління електронними комунікаційними мережами України по справі №560/22364/25. Скасувати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.03.2025 в адміністративній справі №560/22364/25 повністю. Ухвалити нове судове рішення, яким Громадській організації «Чорний список» відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Дослідивши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що Громадська організація «Чорний список» є власником веб-сайту blacklist.ua, що також підтверджується інформацією з відкритих джерел, зокрема з веб-сайту “imena.ua” щодо інформації про зареєстроване доменне ім`я “blacklist.ua”, тому це не потребує доказування в силу вимог ч.1 ст.78 КАС України.
Згідно з Розпорядженням від 18.08.2025 №607/3408 «Про обмеження доступу до ресурсів Інтернету», відповідно до статті 32 Закону України «Про електронні комунікації», Указу Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами), пунктів 16, 21 Порядку створення та діяльності системи оперативно-технічного управління електронними комунікаційними мережами загального користування та Національного центру оперативно-технічного управління електронними комунікаційними мережами України для цілей оборони та безпеки держави в умовах надзвичайної ситуації, надзвичайного або воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2025 №75, на звернення Служби безпеки України, належить: постачальникам електронних комунікаційних мереж та/або послуг у технічно можливий спосіб здійснити тимчасове обмеження доступу до ресурсів Інтернет, зокрема: http://blacklist.ua (п.1). Розпорядження діє до припинення або скасування воєнного стану в Україні (п.3) (арк. спр.8).
Розпорядженням Національного центру оперативно-технічного управління електронними комунікаційними мережами України від 18.08.2025 № 607/3408 «Про обмеження доступу до ресурсів Інтернету» здійснено тимчасове обмеження доступу до ряду ресурсів Інтернет, зокрема, і до http://blacklist.ua, що слугувало підставою звернення до суду з даним позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції вказав, що відповідач в умовах дії в Україні чи в окремих її місцевостях режимів надзвичайного або воєнного стану, може обмежувати доступу до ресурсів Інтернету (веб-сайтів, автономних систем, IP-адрес) у технічно можливий спосіб для постачальників, зокрема, за офіційними зверненнями керівників СБУ на тимчасове обмеження надання електронних комунікаційних послуг для цілей оборони та безпеки держави.
Проте, з врахуванням встановлених обставин у цій справі та висновків Верховного Суду викладених в постанові від 25 лютого 2026 року по справі №160/19394/22 (адміністративне провадження №К/990/37942/23), суд, задовольняючи позов, дійшов висновку, що позивач довів позовні вимоги, а суб`єкт владних повноважень не довів, що діяв у межах закону.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами) введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року та визначено, що «у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану"».
27.05.2022 набрав чинності Закон України від 03.05.2022 №2240-ІХ "Про внесення змін до Закону України "Про електронні комунікації" щодо підвищення ефективної організації роботи постачальників електронних комунікаційних мереж та/або послуг в умовах воєнного стану». Вказаним Законом передбачено, що під час воєнного стану на підставі звернення Національного центру оперативно-технічного управління електронними комунікаційними мережами України (далі – НЦУ) регуляторний орган може прийняти за погодженням з Кабінетом Міністрів України рішення про виключення з реєстру постачальників електронних комунікаційних мереж та послуг тих постачальників, які не виконали розпорядження НЦУ.
Відповідно до статті 32 Закону в умовах надзвичайного та воєнного стану, надзвичайної ситуації національний центр оперативно-технічного управління електронними комунікаційними мережами України виконує оперативно-технічне управління електронними комунікаційними мережами в межах повноважень, наданих йому Кабінетом Міністрів України.
Згідно з частиною восьмою статті 32 Закону передбачено, що НЦУ в умовах надзвичайного або воєнного стану, надзвичайної ситуації видає розпорядження щодо оперативно-технічного управління електронними комунікаційними мережами, які є обов`язковими для виконання постачальниками електронних комунікаційних мереж та/або послуг.
Станом на дату прийняття Розпорядження №607/3408 та на сьогодні повноваження НЦУ та порядок видання ним розпоряджень визначені Порядком №75. 
Основними завданнями НЦУ в умовах воєнного стану у надзвичайному режимі функціонування (крім завдань звичайного режиму функціонування) є забезпечення централізованого оперативно-технічного управління електронними комунікаційними мережами загального користування через центри управління мережами постачальників для цілей оборони та безпеки держави забезпечення сталого функціонування таких мереж (п.14 Порядку №75). 
Згідно з частиною четвертою статті 3 Закону України «Про національну безпеку України» встановлено, що державна політика у сферах національної безпеки і оборони спрямовується на забезпечення воєнної, зовнішньополітичної, державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, безпеки критичної інфраструктури, кібербезпеки України та на інші її напрями.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами) визначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану». 
Таким чином НЦУ відповідно до своїх повноважень, визначених Законом, Порядком №75 та Положенням про НЦУ, зокрема в умовах воєнного стану, забезпечує оперативно-технічне управління електронними комунікаційними мережами з метою їх сталого функціонування та використання в інтересах управління державою, попередження, локалізації та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, оповіщення населення, забезпечення проведення мобілізації, задоволення потреб національної безпеки (в тому числі економічної безпеки), оборони, охорони правопорядку.
Згідно з пунктом 1 Порядку №75 визначено, що цей Порядок визначає процедури здійснення заходів з підготовки електронних комунікаційних мереж загального користування до функціонування в умовах надзвичайної ситуації, надзвичайного або воєнного стану, механізми здійснення їх оперативно-технічного управління, повноваження суб`єктів системи оперативно-технічного управління електронними комунікаційними мережами загального користування та умови їх взаємодії щодо надання електронних комунікаційних послуг для цілей оборони та безпеки держави в умовах надзвичайної ситуації, надзвичайного або воєнного стану, обсяги та строки подання інформації постачальниками електронних комунікаційних мереж та/або послуг про електронні комунікаційні мережі, які вони експлуатують, до Національного центру оперативно-технічного комунікаційними мережами України.
Відповідно до підпункту 5 пункту 16 Порядку №75 НЦУ з метою оперативно технічного управління електронними комунікаційними мережами загального користування видає розпорядження, які є обов`язковими для виконання постачальниками, зокрема в умовах дії в Україні чи в окремих її місцевостях режимів надзвичайного або воєнного стану, введених відповідно до Законів України “Про правовий режим надзвичайного стану” і “Про правовий режим воєнного стану” , з дотриманням прав і свобод людини і громадянина, передбачених частиною другою статті 64 Конституції України, на виконання рішень Президента України, Кабінету Міністрів України, Ради національної безпеки і оборони України, Національного банку або за офіційними зверненнями керівників СБУ, Державного бюро розслідувань, Національної поліції, БЕБ, спеціальних користувачів на тимчасове обмеження надання електронних комунікаційних послуг для цілей оборони та безпеки держави щодо обмеження доступу до ресурсів Інтернету (веб сайтів, автономних систем, ІР-адрес) у технічно можливий спосіб для постачальників. 
Водночас, Служба безпеки України в межах повноважень наданих Законом України «Про Службу безпеки України» подає органам державної влади, органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям усіх форм власності обов`язкові для розгляду пропозиції з питань національної безпеки. 
Таким чином слідує, що НЦУ в умовах дії в Україні чи в окремих її місцевостях режимів надзвичайного або воєнного стану, може обмежувати доступ до ресурсів Інтернету (веб-сайтів, автономних систем, IP-адрес) у технічно можливий спосіб для постачальників, зокрема, за офіційними зверненнями керівників СБУ на тимчасове обмеження надання електронних комунікаційних послуг для цілей оборони та безпеки держави. 
Судом встановлено, що в ході розгляду адміністративної справи суд, ухвалою від 20.02.2026, витребовував у НЦУ та третьої особи (СБУ) звернення Служби безпеки України, яке вказано в оскаржуваному розпорядженні. Крім того судом ухвалено пояснити НЦУ «легітимна мета – захист національної безпеки в умовах війни» та які саме дії вчинено позивачем, і як це вплинуло, або впливає на національну безпеку. Звернення Служби безпеки України до НЦУ має гриф «для службового користування». Оскільки НЦУ не являється розробником вказаного листа з грифом «для службового користування», тому на виконання вимог ухвали звернувся до Служби безпеки України.
Відповідно до пункту 84 Типової інструкції про порядок ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року №736, працівник іншої установи може ознайомитися із змістом документа з грифом «Для службового користування», отриманим від іншої установи, лише за письмовою згодою установи – розробника такого документа. 
Враховуючи зазначене НЦУ звернувся листом від 24.02.2025 №68/03-113/2026 до Служби безпеки України стосовно надання дозволу для надсилання листа Служби безпеки України від 11.08.2025 №30/3-7103дск. В своїх поясненнях до суду на ухвалу від 20.02.2026 НЦУ 25.02.2026 надав до суду свій лист звернення та вказав, що про результати його розгляду повідомить додатково.
Відповідно до частини сьомої статті 80 КАС України особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. Відповідач повідомив суд про неможливість саме вчасно подати доказ, та не відмовлявся взагалі його подавати. Однак суд не врахував пояснень НЦУ, а в своєму рішенні посилався лише на пояснення третьої особи, зробивши передчасні висновки.
Надаючи оцінку вимозі Хмельницького окружного адміністративного суду надати НЦУ докази вчинення Позивачем дій, які впливають на національну безпеку, то однією із підстав задоволення позову суд зазначив, що «Відповідач не надав жодних інших доказів загрози державній безпеці чи іншого на підтвердження законності свого рішення, а відтак не довів законність оскаржуваного розпорядження». 
Колегія суддів зауважує, що НЦУ не являється правоохоронним органом, чи органом спеціального призначення з правоохоронними функціями, а наділений Законом повноваженнями здійснювати оперативно-технічне управління електронними комунікаційними мережами. Законодавством чітко прописаний алгоритм видання НЦУ розпоряджень: 
1. звернення уповноваженого органу – Служба безпеки України 
2. видання НЦУ розпорядження. При цьому Відповідач не наділений повноваженням оцінювати законність дій Позивача. 
Водночас, такими повноваженнями наділена Служби безпеки України, яка є органом спеціального призначення з правоохоронними функціями.
Таким чином, слідує, що Розпорядження №607/3408 було видано в межах повноважень наданих Законом та Порядком №75 на виконання звернення уповноваженого органу Служби безпеки України, що підтверджує, що воно задовольнило вимогу законності і не було свавільним.
Колегія суддів також враховує, що 04.03.2026 Позивач до суду надав додаткові пояснення у справі. Вказані додаткові пояснення подані з порушенням строку для подання відповіді на відзив та не передбачені КАС України. Враховуючи необхідність обґрунтувати свою позицію та спростувати пояснення Позивача, НЦУ 10.03.2026 у відповідь на зазначені додаткові пояснення, надіслав до суду свої аргументи. Однак суд врахував лише додаткові пояснення Позивача, не надавши жодної оцінки поясненням НЦУ. Тобто судом враховано додаткові пояснення Позивача, які були подані з порушенням строків для надання відповіді на відзив, але не надано оцінки та не описано в рішенні позицію Відповідача, що свідчить про не належну обґрунтованість судового рішення.
Колегія суддів також зауважує, що суд першої інстанції посилається на висновок Верховного Суду та зазначає, що Верховний Суд у постанові від 25 лютого 2026 року по справі №160/19394/22 (адміністративне провадження №К/990/37942/23), вказує на те, що якщо йдеться про критерій обґрунтованості рішення Національного центру оперативно-технічного управління електронними комунікаційними мережами України, то таке рішення має прийматися з урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття (вчинення дій). Дискреція дозволяє адміністративному органу прийняти найбільш зважене в конкретних умовах рішення, засноване на особистих (власних) оцінках обставин, а не на чіткому приписі норми права (не формально), який суд враховує згідно ч.5 ст.242 КАС України.
Однак у зазначеному рішенні Верховного Суду по справі №160/19394/22, де вказується, що «при прийнятті рішення про визнання протиправним та скасування рішення органу, яке було прийняте на підставі звернення СБУ, суд мав встановити, чи дійсно позивачем було допущено дії, які загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні; чи існують належні та допустимі докази щодо вчинення позивачем таких дій.» Вказаний висновок Верховного суду не може застосовуватись до оскарження розпорядження НЦУ від 18.08.2025 №607/3408, оскільки правовідносини по справі №160/19394/22 не є подібними, так як виникли зі спору, щодо перебування іноземців та осіб без громадянства на території України. Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Однією з відмінностей правовідносин є те, що Верховний суд по справі №160/19394/22 зробив цей висновок аналізуючи підпункт 4 пункту 63 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2012, який встановлював, що посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі коли дії іноземця або особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.
Отже, у справі №160/19394/22 обов`язковою умовою було дослідження дій іноземця саме службою ДМС, і лише після дослідження дій, ДМС міг приймати рішення. НЦУ ж не має права перевіряти дії Служби безпеки України, а видає розпорядження одразу після отримання звернення. При встановленні доцільності посилання на постанови Верховного Суду, кожен правовий висновок Верховного Суду потребує оцінки на релевантність у двох аспектах: чи є правовідносини подібними та чи зберігає ця правова позиція юридичну силу до спірних правовідносин, зважаючи на редакцію відповідних законодавчих актів. У такому випадку правовий висновок розглядається "не відірвано" від самого рішення, а через призму конкретних спірних правовідносин та відповідних застосовуваних редакцій нормативно-правових актів. Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи. Відтак, доцільно зауважити, що обставини, до яких суд застосував висновки Верховного Суду по справі №160/19394/22, є відмінними від тих, які існують у даній справі. Крім того, у своєму рішенні суд зазначає, що при прийнятті розпорядження НЦУ від 18.08.2025 №607/3408 Відповідач був наділений дискрецією. Однак дискреція полягає у виборі діяти чи не діяти. Якщо діяти, то який варіант дій обрати серед наявних варіантів, які прямо або опосередковано закріплені в законі. Тому в понятті «дискреція» вбачається свобода вибору без додаткового узгодження такого вибору.
Порядок 75 не передбачає варіантів вибору при реалізації запитів від суб`єктів, визначених підпунктом 5 пункту 16, тобто НЦУ має лише один варіант поведінки. Тому у разі настання умов – звернення Служби безпеки України, НЦУ зобов`язаний видати розпорядження. Законодавство не наділяє НЦУ повноваженнями щодо здійснення перевірки інформації, наданої уповноваженим органом – Службою безпеки України, адже така інформація сприймається як достовірна.
Враховуючи зазначене вище в сукупності колегія суддів приходить до висновку про те, що суд при прийнятті рішення, неповною мірою оцінив пояснення сторін, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, не дослідив спеціальне законодавство України в частині наданих НЦУ повноважень у період дії воєнного стану, що призвело до прийняття рішення, яке суперечить чинному законодавству, а обґрунтування суду викладені у рішенні, не враховують особливостей функціонування та повноважень НЦУ у період дії воєнного стану.
Враховуючи, що висновки суду першої інстанції по суті спору не відповідають встановленим у справі обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.
У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Національного центру оперативно-технічного управління електронними комунікаційними мережами України задовольнити повністю.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 березня 2026 року скасувати.
Прийняти нову постанову. У задоволенні адміністративного позову Громадської організації "Чорний список" - відмовити. 

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сапальова Т.В.    Шидловський В.Б.