СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 року м. Харків Справа № 922/2295/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Тихий П.В., суддя Жельне С.Ч. , суддя Плахов О.В.

за участю секретаря судового засідання Березки О.М.,
та представників учасників справи:
прокурора – Комісар О.О. (в залі суду);
позивача-1 – не з`явився; 
позивача-2 – не з`явився;
позивача-3 – не з`явився;
відповідача-1 – Бірюкова О.П. (в залі суду);
відповідача-2 – не з`явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Харківської обласної прокуратури (вх.№493Х/1-43) на рішення Господарського суду Харківської області від 17.02.2026 (суддя Аріт К.В., повний текст рішення складено 27.02.2026) у справі №922/2295/25
за позовом Керівника Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області, м.Харків, в інтересах держави в особі:
1. Харківської обласної ради, м.Харків;
2. Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної (військової) адміністрації, м.Харків
3. Північно-східного офісу Держаудитслужби, м.Харків
до 1-ого відповідача Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут", м.Харків
2-ого відповідача Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласна дитяча клінічна лікарня", м.Харків
про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 687786,13грн,

ВСТАНОВИВ:

Керівник Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області в інтересах держави в особі: 1. Харківської обласної ради, 2. Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної (військової) адміністрації, 3.Північно-східного офісу Держаудитслужби звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача-1 Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" та відповідача-2 Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласна дитяча клінічна лікарня", в якій просить суд:
- визнати недійсною Додаткову угоду № 3 від 14.07.2023 до Договору про закупівлю (постачання) електричної енергії № 050720/2 від 30.05.2023;
- визнати недійсною Додаткову угоду № 4 від 21.08.2023 до Договору про закупівлю (постачання) електричної енергії № 050720/2 від 30.05.2023;
- визнати недійсною Додаткову угоду № 5 від 15.09.2023 до Договору про закупівлю (постачання) електричної енергії № 050720/2 від 30.05.2023;
- визнати недійсною Додаткову угоду № 6 від 15.12.2023 до Договору про закупівлю (постачання) електричної енергії № 050720/2 від 30.05.2023;
- стягнути з Приватного акціонерного товариства "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ" на користь Харківської обласної ради кошти в сумі 687786,13 грн.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 17.02.2026 у справі №922/2295/25 у задоволенні позову відмовлено повністю.
Харківська обласна прокуратура з рішенням суду першої інстанції не погодилась, звернулась 11.03.2026 до Східного апеляційного господарського суду через підсистему “Електронний суд” з апеляційною скаргою, в якій просить суд:
1. Відкрити апеляційне провадження у справі №922/2295/25. 
2. Рішення господарського суду Харківської області від 17.02.2026 у справі №922/2295/25 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 
3. Судові витрати відшкодувати на користь Харківської обласної прокуратури за рахунок відповідачів. 
4. Справу розглянути за участі представника Харківської обласної прокуратури. 
5. Про дату, час та результати розгляду апеляційної скарги повідомити сторони та Харківську обласну прокуратуру.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що при розгляді справи судом першої інстанції невірно застосовані норми чинного законодавства та повністю проігнорована судова практика з питань застосування ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».
Прокурор зазначає, що при розгляді справи суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 року №1178 не діє визначене п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» обмеження щодо збільшення ціни за одиницю товару до 10% пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку.
Посилається на те, що у постанові від 02.02.2026 у справі №922/2121/25 Верховний Суд зазначив, що Постановою №1178 Кабінет Міністрів України встановив певні особливості здійснення закупівель товарів замовниками, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», під час дії воєнного стану, основна мета яких є вжиття заходів щодо забезпечення захищеності саме замовників від воєнних загроз.
Зазначає, що доводи відповідачів щодо пріоритетності застосування до спірних правовідносин лише положень Постанови №1178 фактично зводяться до власного суб`єктивного тлумачення таких норм права, що вочевидь нічого не має спільного з їх дійним змістом.
Вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що довідки Харківської торгово-промислової палати є належними та допустимими доказами у справі, які підтверджують коливання ціни на товар.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.03.2026 у справі №922/2295/25 визначено колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Тихий П.В., суддя Жельне С.Ч., суддя Плахов О.В.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Харківської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Харківської області від 17.02.2026 у справі №922/2295/25. Витребувано з Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/2295/25. Встановлено строк позивачам та відповідачам для подання відзивів на апеляційну скаргу протягом 15 днів (з урахуванням вимог ст. 263 ГПК України) з дня вручення даної ухвали. Призначено справу до розгляду на "22" квітня 2026 р. о 10:30 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61022, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №132. Повідомлено, що неявка представників учасників справи належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, а також відсутність відповідного клопотання, не перешкоджає розгляду справи. 
19.03.2026 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №922/2295/25.
01.04.2026 від Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" через підсистему Електронний суд надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№3663), в якому він просить суд апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, рішення Господарського суду Харківської області від 17.02.2026 у справі №922/2295/25 без змін. Зазначає, що доводи апеляційної скарги спростовуються нормами чинного законодавства України у розрізі співвідношення Особливостей до Закону № 922-VIII, та умовами укладеного між відповідачами Договору. Також вважає, що позов подано неналежним позивачем, що є підставою для залишення його без розгляду. Посилається на відсутність підстав для представництва прокурором інтересів Держави.
Позивачі та відповідач-2 не скористались своїм правом згідно ч.1 ст.263 ГПК України та не надали суду відзиву на апеляційну скаргу, що згідно ч.3 ст. 263 ГПК не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
В судове засідання 22.04.2026 з`явився прокурор, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити. Присутній також в судовому засіданні представник відповідача-1 заперечив проти апеляційної скарги та просив залишити оскаржуване рішення без змін.
Позивачі та відповідач-2 не направили своїх представників в судове засідання, хоча були належним чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання.
Від Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласна дитяча клінічна лікарня" надійшла заява (вх.№3434 від 25.03.2026), в якій він просить суд розгляд справи проводити за відсутності представника Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна дитяча клінічна лікарня», у задоволенні апеляційної скарги – відмовити, рішення Господарського суду Харківської області від 17.02.2026 залишити без змін.
Враховуючи положення ч.12 ст.270 ГПК України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутністю позивачів та відповідача-2.
Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши присутніх судовому засіданні представників учасників справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дійшла до висновку про таке.
З матеріалів справи вбачається, що Новобаварською окружною прокуратурою м.Харкова за результатами опрацювання електронної системи публічних закупівель “ProZorro” встановлено, що Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради “Обласна дитяча клінічна лікарня” (далі - КНП ХОР “Обласна дитяча клінічна лікарня”) оголошено про проведення процедури закупівлі електричної енергії в кількості 780 000,00 кВт/год на загальну суму 4 292 000,00 грн.
Замовником розміщено на вказаному вебпорталі оголошення про проведення відкритих торгів за номером №UA-2023-04-24-008915-a. Строк поставки товару до 31.12.2023.
Відповідно до форми реєстру отриманих тендерних пропозицій по тендеру №UA-2023-04-24-008915-a у проведені закупівлі прийняло участь ПрАТ “ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ” (код ЄДРПОУ: 42206328) з остаточною пропозицією 3125460,00 грн, ТОВ "ГАЗЕНЕРГО_ТРЕЙД" (код ЄДРПОУ: 42827548) з остаточною пропозицією 3 346 200,00 грн.
За результатом проведення торгів переможцем вказаного аукціону обрано ПрАТ “ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ” – з остаточною пропозицією 3 125 460,00 грн.
30.05.2023 року між КНП ХОР “Обласна дитяча клінічна лікарня” (код ЄДРПОУ 02003600) та ПрАТ “ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ” (код ЄДРПОУ 42206328) укладено Договір про закупівлю (постачання) електричної енергії № 050720/2 від 30.05.2023 на закупівлю електричної енергії в кількості 780 000,00 кВт/год на загальну суму 3125460,00 грн, в т.ч. ПДВ – 520 910,00 грн (далі – Договір).
Відповідно до п. 1.1. Договору цей договір про закупівлю (постачання) електричної енергії встановлює порядок та умови постачання електричної енергії та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України.
Умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 N 312 (далі — ПРРЕЕ) та Закону України “Про публічні закупівлі" від 25.12.2015 № 922- VIII зі змінами.
Відповідно до пп. 2.1., 2.2. Договору за цим Договором Постачальник продає електричну енергію (код за ДК 021:2015 — 09310000-5-електрична енергія) як різновид товару для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. Обов`язковою умовою для постачання (закупівлі) електричної енергії Споживачу є наявність у нього укладеного в установленому порядку з оператором системи розподілу договору про надання послуг з розподілу, на підставі якого Споживач набуває право отримувати послугу з розподілу електричної енергії.
Згідно з пп 5.1., 5.3. Договору ціна цього Договору становить 3125460,00гривень, в т.ч. ПДВ 520 910,00 гривень, в тому числі: фінансування з місцевого бюджету - 3050460.00 грн, за рахунок власних коштів - 75 000,00 грн.
Вартість 1 кВт*год. електричної енергії та її складові зазначається у додатку №2 “Комерційна пропозиція № 1/23 Ф-Р”. На момент укладання Договору вартість 1кВт*год становить 4.007 грн (з урахуванням ПДВ).
Відповідно до п. 13.1 Договору строк (термін) постачання електричної енергії: з 29.05.2023 року до 31.12.2023 року, але у будь-якому разі до моменту припинення фактичного постачання електричної енергії та зміни постачальника електричної енергії згідно з порядком, встановленим ПРРЕЕ.
Пунктами 13.2., 13.2.1 Договору передбачено, що місце поставки товару: 61093, Україна, Харківська область, м. Харків, вул. Озерянська, буд.5: 61051, Україна, Харківська область, м. Харків, вул. Клочківська. буд. 337-А. Обсяг електричної енергії, який планує купити Споживач по кожному об`єкту, зазначається у Додатку № 3 до цього договору. Договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2023 року, в частині розрахунків - до їх повного виконання. Дія цього договору розповсюджується на відносини між Сторонами, які виникли з 29 травня 2023 року на підставі ч. З статті 63 І Цивільного кодексу України.
Згідно з Додатком № 2 до Договору про постачання електричної енергії №050720/2 від 30.05.2023 (“Комерційна пропозиція № 1/23 Ф-Р”) сторони дійшли згоди щодо ціни електричної енергії в розмірі 3,33917 грн за 1 кВт/год. без ПДВ. Та включає в себе наступні складові:
- середньозважена ціна електричної енергії що постачається Споживачу яка склалась на всіх сегментах ринку в розрахунковому періоді;
- тариф на передачу електричної енергії оператора системи передачі; - коефіцієнт прибутковості постачальника.
У разі зміни умов договору про постачання електричної енергії споживачу, у тому числі комерційної пропозиції, електропостачальник не пізніше ніж за 20 днів до їх застосування повідомляє про це споживача із зазначенням інформації про право споживача розірвати договір.
У разі надання у встановленому порядку електропостачальником споживачу повідомлення про зміни умов договору про постачання електричної енергії (у тому числі зміну ціни), що викликані змінами регульованих складових ціни (тарифу на послуги з передачі та/або розподілу електричної енергії, та/або змінами в нормативно-правових актах щодо формування цієї ціни або умов постачання електричної енергії, договір вважається із зазначеної в повідомленні дати зміни його умов (але не раніше ніж через 20 днів від дня направлення (надання) споживачу повідомлення):
1) достроково розірваним (без штрафних санкцій) за ініціативою споживача - у разі надання електропостачальнику письмової заяви споживача про незгоду/неприйняття змін протягом 5 робочих днів з дня отримання такого повідомлення, але не пізніше ніж за 10 календарних днів до зазначеної в повідомленні дати зміни умов договору;
2) зміненим на запропонованих електропостачальником умовах - у разі не надання електропостачальнику письмової заяви споживача про незгоду/неприйняття змін протягом 5 робочих днів з дня отримання такого повідомлення, але не пізніше ніж за 10 календарних днів до зазначеної в повідомленні дати зміни умов договору.
Згідно з Додатком № 2 до Договору про постачання електричної енергії №050720/2 від 30.05.2023 (“Обсяги електричної енергії на 2023 рік”), обсяг електричної енергії, яку планується поставити за адресою: м. Харків, вул. Озрянська, 5 – 160000кВт/ год, за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 337-А – 620 000 кВт/год.
Відповідно до підп. 13.5 Договору істотні умови Договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:
1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;
2) погодження зміни ціни за одиницю товару в Договорі у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення Договору або останнього внесення змін до Договору в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в Договорі на момент його укладення;
3) покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в Договорі;
4) погодження зміни ціни в Договорі в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг);
5) зміни ціни в Договорі у зв`язку з зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування, а також у зв`язку з зміною системи оподаткування пропорційно до зміни податкового навантаження внаслідок зміни системи оподаткування;
6) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін. зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або Показників Platts. ARGUS, регульованих цін (тарифів), нормативів, середньозважених цін на електроенергію на ринку "на добу наперед", що застосовуються в Договорі, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни;
7) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини шостої статті 41 Закону України “Про публічні закупівлі" від 25.12.2015 № 922- VIII зі змінами.
У разі коливання ціни товару (електричної енергії) на ринку Постачальник письмово звертається до Споживача з пропозицією щодо зміни ціни за одиницю товару (електричної енергії). Факт коливання ціни товару (електричної енергії) на ринку може підтверджуватись інформацією, що розміщена на офіційному сайті ДП “Оператор ринку” (https://www.oree.com.ua/). Учасник разом з письмовою пропозицією щодо внесення змін до Договору надає інформацію у документальному вигляді (роздруківку із сайту), що розміщена на офіційному сайті ДП "Оператор ринку” (https://www.oree.com.ua/) та є публічною, про зміну ціни електричної енергії за період (декади, місяця, тощо). Також підтвердженням факту коливання ціни електричної енергії на ринку можуть бути завірені копії довідок відповідних органів, установ, організацій, які уповноважені надавати відповідну інформацію щодо коливання ціни товару (електричної енергії) на ринку на момент звернення Постачальника до Споживача.
Так, у подальшому між Споживачем та Постачальником укладено:
1. додаткову угоду № 1 від 31.05.2023, згідно з якою сторони дійшли згоди п.13.1. розділу 13 Договору про закупівлю (постачання) електричної енергії №050720/2 від 30.05.2023 р. викласти в наступній редакції: “Строк (термін) постачання електричної енергії: до 31.12.2023 року, але у будь-якому разі до моменту припинення фактичного постачання електричної енергії та зміни постачальника електричної енергії згідно з порядком, встановленим ПРРЕЕ”. Також внесені зміни до п. 13.2.1 розділу 13 Договору та додатку № 2 “Комерційна пропозиція” в частині строку постачання електричної енергії;
2. додаткову угоду №2 від 16.06.2023, згідно з якою сторони погодились викласти Додаток № 3 до Договору “Обсяги електричної енергії на 2023 рік” в новій редакції;
3. додаткову угоду № 3 від 14.07.2023, згідно з якою сторони погодились на підставі п.п.7 п. 19 Особливостей та постанови НКРЕКП від 21.12.2022 № 1788 (із змінами та доповненнями) з 01.06.2023 збільшити ціну за 1 кВт/год електричної енергії до 4,224696 грн/кВт*год. з урахуванням ПДВ; обсяг (плановий) електричної енергії зменшено до 739 807,00 кВт*год. Тобто ціна електричної енергії зросла на 5,43% порівняно з умовами Договору № 050720/2 від 30.05.2023;
4. додаткову угоду № 4 від 21.08.2023, згідно з якою сторони погодились на підставі п.п.7 п. 19 Особливостей та постанови НКРЕКП від 21.12.2022 № 1788 (із змінами та доповненнями) з 01.07.2023 збільшити ціну за 1 кВт/год електричної енергії до 5,16211776 грн/кВт*год. з урахуванням ПДВ; обсяг (плановий) електричної енергії зменшено до 614 039,00 кВт*год. Тобто ціна електричної енергії зросла на 22,18 % порівняно з умовами додаткової угоди № 3 від 14.07.2023 та на 28,82% порівняно з первинними умовами Договору № 050720/2 від 30.05.2023;
5. додаткову угоду № 5 від 15.09.2023, згідно з якою сторони погодились на підставі п.п.7 п. 19 Особливостей та постанови НКРЕКП від 21.12.2022 № 1788 (із змінами та доповненнями) з 01.08.2023 збільшити ціну за 1 кВт/год електричної енергії до 5,77658304 грн/кВт*год. з урахуванням ПДВ; обсяг (плановий) електричної енергії зменшено до 558 626,00 кВт*год. Тобто ціна електричної енергії зросла на 11,90 % порівняно з умовами додаткової угоди № 4 від 21.08.2023 та на 44,16% порівняно з первинними умовами Договору № 050720/2 від 30.05.2023;
6. додаткову угоду № 6 від 15.12.2023, згідно з якою сторони погодились на підставі п.п.7 п. 19 Особливостей та постанови НКРЕКП від 21.12.2022 № 1788 (із змінами та доповненнями) з 01.11.2023 збільшити ціну за 1 кВт/год електричної енергії до 6,0206544 грн/кВт*год. з урахуванням ПДВ; обсяг (плановий) електричної енергії зменшено до 546 584,00 кВт*год. Тобто ціна електричної енергії зросла на 4,22% порівняно з умовами додаткової угоди № 5 від 15.09.2023 та на 50,25% порівняно з первинними умовами Договору № 050720/2 від 30.05.2023;
7. додаткову угоду № 7 від 20.12.2023, згідно з якою сторони погодились зменшити ціну договору до 3 105 683,41 грн. та обсяги закупівлі до 545 741,00 кВт;
8. додаткову угоду № 8 від 29.12.2023, згідно з якою сторони погодились зменшити ціну договору до 2 468 493,47 грн. та обсяги закупівлі до 439 907 кВт.
Прокурор вважає, що при укладенні вищевказаних додаткових угод № 3 від 14.07.2023, № 4 від 21.08.2023, № 5 від 15.09.2023, № 6 від 15.12.2023 до Договору про закупівлю (постачання) електричної енергії № 050720/2 від 30.05.2023 порушено вимоги Закону України “Про публічні закупівлі”.
ПАТ “ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ” належними документами коливання ціни на ринку на електричну енергію не підтверджено, оскільки в якості підстави для збільшення ціни на електричну енергію зазначено постанову НКРЕКП від 21.12.2022 № 1788 “Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії ПРАТ “НЕК “УКРЕНЕРГО”, яка не підтверджує коливання ціни електричної енергії на ринку після укладення Договору.
Так, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 21.12.2022 прийняла постанову № 1788, за якою ПРАТ “НЕК “УКРЕНЕРГО” встановлено тариф на послуги з передачі електроенергії та структуру тарифу.
Тобто, вказаним підтверджується факт збільшення ціни товару в результаті регуляторної діяльності компетентних органів.
Разом з тим, основний договір №050720/2 було укладено 30.05.2023, а спірні додаткові угоди підписані сторонами 14.07.2023, 21.08.2023, 15.09.2023, 15.12.2023. В свою чергу, постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1788, яка стала підставою для внесення змін прийнята 21.12.2022 (у постанові вказано, що вона набирає чинності з 1 січня 2023 року).
З огляду на викладене, прокурор зазначає, що зміни в тарифах на електроенергію (послуги з передачі і розподілу), які внесені повноважним державним органом, набрали чинності ще до укладення основного договору та мали бути враховані в ньому, а внесення змін, які відбулися до підписання договору свідчить про порушення вимог п. 19 Особливостей.
Таким чином, на думку прокурора, жодних змін регульованих цін (тарифів) з моменту підписання Договору (30.05.2023) по дату укладання Додаткових угод (14.07.2023, 21.08.2023, 15.09.2023, 15.12.2023) не відбувалося.
ПрАТ “ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ” зверталось до КНП ХОР “Обласна дитяча клінічна лікарня” з повідомленням від 06.07.2023 № 01-21/6161 про можливе внесення змін до договору про закупівлю (постачання) електричної енергії з 01.08.2023 та з 01.09.2023, посилаючись на Постанову НКРЕКП від 27.06.2023 №1126 “Про встановлення граничних цін на ринку “На добу наперед”, внутрішньодобовому ринку та балансуючому ринку” (далі – Постанова № 1126), якою встановлені граничні ціни на вказаних ринках.
Крім того, 06.09.2023 ПАТ “ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ” зверталось до КНП ХОР “Обласна дитяча клінічна лікарня” з повідомленням № 01-24/7446 про можливе внесення змін до договору про закупівлю (постачання) електричної енергії з 01.10.2023 та з 01.11.2023, посилаючись на Постанову НКРЕКП від 27.06.2023 №1126 “Про встановлення граничних цін на ринку “На добу наперед”, внутрішньодобовому ринку та балансуючому ринку” (далі – Постанова № 1126), якою встановлені граничні ціни на вказаних ринках.
До листа ПрАТ “ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ” від 06.09.2023 № 01-24/7446 додано довідку Харківської торгово-промислової палати № 907/23 від 06.09.2023, в якій зазначається інформація, отримана із офіційного сайту Оператора ринку https:www.oree.com.ua) відносно середньозваженої ціни на РДН Об`єднаної енергетичної системи України (ОАС) за періоди липня та серпня 2023 року.
За умовами підп. 2 п.13.5 Договору № 050720/2 від 30.05.2023 сторони дійшли згоди, що істотні умови договору про закупівлю можуть змінюватися за погодження зміни ціни за одиницю товару в договорі про закупівлю у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладання договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару.
Однак, прокурор зауважує, що у наданих Постачальником документах не відображено інформації щодо ринкових коливань ціни з моменту укладання договору про закупівлю, як це передбачено підп. 2 п.13.5 Договору № 050720/2 від 30.05.2023, до дати укладання спірних Додаткових угод або ж до дати застосування нової (зміненої) ціни відповідно до внесених змін.
При цьому, підстави, зазначені в ініціативних листах Постачальника ПрАТ “ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ” (від 06.07.2023 № 01-21/6161, від 06.09.2023 № 01-24/7446) щодо внесення змін до договору (постанова НКРЕКП № 1126 від 27.06.2023) не відповідають тим підставам, зазначених у спірних Додаткових угодах (постанова НКРЕКП № 1788 від 21.12.2022).
Враховуючи викладене, за твердженнями прокурора, внесення, згідно з Додатковими угодами № 3 від 14.07.2023, № 4 від 21.08.2023, № 5 від 15.09.2023, №6 від 15.12.2023, змін до істотних умов Договору № 050720/2 від 30.05.2023 щодо зміни ціни за 1 кВт*год електричної енергії за відсутності зміни у бік збільшення перемінних тарифів, на підставі відповідних постанов НКРЕКП № 1788 від 21.12.2022 та № 1126 від 27.06.2023 та без належного документального підтвердження ринкових коливань ціни електричної енергії у бік збільшення, є порушенням пп. 13.4, 13.5, 13.6 Договору, а також вимог чинного законодавства.
Під час внесення змін до Договорів, шляхом зміни ціни ПрАТ “ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ” не надано підтвердження того, що саме в цей період закуповувалась електрична енергія, а також обґрунтування неможливості її постачати по ціні, визначеній у Договорі.
Відповідно до актів прийому-передачу та платіжних доручень ПрАТ “ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ” не поставило КНП ХОР “Обласна дитяча клінічна лікарня” жодного кВт електричної енергії за первинною ціною 4,007 грн. за 1 кВт/год.
Таким чином, як зазначено в позовній заяві, КНП ХОР “Обласна дитяча клінічна лікарня”, яке мало беззаперечне право на отримання електричної енергії по ціні, визначеній в укладеному сторонами Договорі про закупівлю, без надання письмових заперечень чи проведення переговорів щодо пропозиції постачальника про збільшення ціни, було підписано додаткові угоди № 3 від 14.07.2023, № 4 від 21.08.2023, № 5 від 15.09.2023, № 6 від 15.12.2023, якими збільшено ціну за одиницю товару, а обсяг поставки товару (електричної енергії) за Договором зменшився.
Отже, як вказує прокурор, це призвело до повного нівелювання результатів закупівлі за процедурою відкритих торгів, оскільки КНП ХОР “Обласна дитяча клінічна лікарня” було змушене оплачувати товар за ціною, вищою аніж встановлена Договором.
Таким чином, прокурор зауважує, що укладення між сторонами оскаржуваних додаткових угод № 3 від 14.07.2023, № 4 від 21.08.2023, № 5 від 15.09.2023, № 6 від 15.12.2023 про збільшення ціни за товар за відсутності підстав для цього та зменшення його кількості жодним чином не відповідає принципу максимальної економії та ефективності, спотворює результати закупівлі та нівелює економію, яку було досягнуто під час підписання договору.
Незважаючи на зазначені норми законодавства, ПрАТ “ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ” 4 рази ініціювало перед КНП ХОР “Обласна дитяча клінічна лікарня” питання про внесення змін до Договору про закупівлю (постачання) електричної енергії №050720/2 від 30.05.2023 щодо збільшення ціни за одиницю товару (електричної енергії) на 50,25 %.
Прокурор вважає, що Постачальником належним чином документально не підтверджено та не обґрунтовано наявність підстав для підвищення ціни за одиницю товару на 50,25% з моменту укладення Основного договору до моменту виникнення необхідності внесення змін (укладення додаткових угод).
Згідно з додатком № 2 “Комерційна пропозиція” до Договору ціна на електричну енергію складає 3,33917 грн. кВт/год. без ПДВ та включає в себе наступні складові: середньозважена ціна електричної енергії, що постачається Споживачу, яка склалась на всіх сегментах ринку в розрахунковому періоді; тариф на передачу електричної енергії оператора системи передачі; коефіцієнт прибутковості постачальника.
При цьому, ані в Договорі та додаткових угодах, ані в актах приймання-передачі електричної енергії не вбачається будь-якої розбивки (специфікації) складових ціни електричної енергії. Саме по собі це є порушенням вимог ст. 56 ЗУ “Про ринок електричної енергії”, адже в Законі чітко вказано, що в Договорі має бути зазначена ціна електроенергії (як товару) та послуг, що надаються (передача, розподіл та послуги постачальника) та порушенням та прав Покупця (незазначення вартості цих складових ускладнювала розуміння, яка закупівельна вартість електроенергії закладається у ціну Договору, та як зміна (коливання) цієї складової впливатиме в подальшому на ціну за одиницю товару).
Прокурор зазначає, що з огляду на викладене, коливання ціни товару на ринку при укладанні оспорюваних додаткових угод № 3 від 14.07.2023, № 4 від 21.08.2023, № 5 від 15.09.2023, № 6 від 15.12.2023 до Договору про закупівлю (постачання) електричної енергії № 050720/2 від 30.05.2023 на підставі пп. 2, 7 пункту 19 Особливостей, сторонами договору належним чином не обґрунтовано та об`єктивно не підтверджено, у зв`язку з чим на рахунок Постачальника безпідставно сплачено кошти в сумі 687 786,13 грн.
Це призвело до повного нівелювання результатів закупівлі за процедурою відкритих торгів, оскільки КНП ХОР “Обласна дитяча клінічна лікарня” було змушене оплачувати товар за ціною, вищою аніж встановлена Договором.
Крім того, приведення ціни договору у відповідність до існуючих ринкових цін на електричну енергію повністю знецінює зміст інституту публічних закупівель та його мету, оскільки сама закупівля здійснюється для отримання пропозицій, що є кращими (нижчими) за ринкові.
Також звертає увагу, що у порушення ч. 3 ст. 632 ЦК України, яка вказує, що “зміна ціни в договорі після його виконання не допускається”, Сторони підписали додаткові угоди № 3, № 4, № 5 та № 6 про зміну ціни за вже поставлену Споживачу електроенергію. Так, за додатковою угодою № 3 від 14.07.2023 ціну за поставлений товар змінено з 01.06.2023, за додатковою угодою № 4 від 21.08.2023 ціну за поставлений товар змінено з 01.07.2023; за додатковою угодою № 5 від 15.09.2023 ціну за поставлений товар змінено з 01.08.2023, за додатковою угодою № 6 від 15.12.2023 ціну за поставлений товар змінено з 01.11.2023.
Тобто, прокурор зазначає, що на час підписання додаткових угод товар, поставлений Відповідачем, був не тільки прийнятий Замовником у власність, а й спожитий.
Отже, укладаючи додаткові угоди № 3 від 14.07.2023, № 4 від 21.08.2023, № 5 від 15.09.2023, № 6 від 15.12.2023 до Договору про закупівлю (постачання) електричної енергії № 050720/2 від 30.05.2023, сторони порушили ст. 41 Закону України “Про публічні закупівлі”, підп. 2, 7 п. 19 Постанови Кабінету Міністрів України № 1178 від 12.10.2022 (з наступними змінами та доповненнями) "Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України “Про публічні закупівлі”, на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування", оскільки не підтвердили коливання такої ціни на ринку.
Прокурор вважає, що оскільки правові підстави для зміни ціни одиниці товару за Договором у відповідності до укладених додаткових угод відсутні, додаткові угоди № 3 від 14.07.2023, № 4 від 21.08.2023, № 5 від 15.09.2023, № 6 від 15.12.2023 до Договору про закупівлю (постачання) електричної енергії № 050720/2 від 30.05.2023 є такими, що суперечать наведеним вище приписам законодавства, а тому необхідно їх визнати недійсними на підставі положень статей 203, 215 Цивільного кодексу України, а безпідставно одержані Відповідачем-1 кошти підлягають поверненню на підставі ст. 1212 ЦК України.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду України у справі від 04.08.2021 №912/994/20, від 10.04.2019 у справі №463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19), від 04.06.2019 у справі №916/3156/17 (провадження №12-304гс18) та від 24.01.2024 у справі №922/2321/22 (провадження №12-57гс23).
Так, за Договором про закупівлю (постачання) електричної енергії № 050720/2 від 30.05.2023 Споживач сплатив кошти у загальній сумі 2 450 493,48 грн. за поставлену протягом 2023 року постачальником ПАТ “ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ” електричну енергію, а саме: за ціною 4,007 грн. за 1 кВт/год з ПДВ електрична енергія не поставлялась, за ціною 4,224696 грн. за 1 кВт/год з ПДВ поставлено 49 630 кВт/год та сплачено 209 671,65 грн., за ціною 5,16211776 грн. за 1 кВт/год з ПДВ поставлено 53 409 кВт/год та сплачено 257 703,55 грн., за ціною 5,77658304 грн. за 1 кВт/год з ПДВ поставлено 184 567 кВт/год та сплачено 1 066 166,60 грн., за ціною 6,0206544грн за 1 кВт/год з ПДВ поставлено 152 301 кВт/год та сплачено 916951,68грн, що підтверджується відповідними актами приймання-передачі електроенергії та платіжними інструкціями.
Натомість, за ціною згідно Договору про закупівлю (постачання) електричної енергії № 050720/2 від 30.05.2023 (4,007 грн за 1 кВт/год з ПДВ) за 439 907 кВт/год Споживач повинен був сплатити 1 762 707,35 грн (що дорівнює кількість електричної енергії за недійсною додатковою угодою 439 907 кВт/год помноженого на 4,007 грн з ПДВ за кВт/год).
В позовній заяві зазначено, що переплата за поставлений товар за електричну енергію за цінами, передбаченими незаконними додатковими угодами № 3 від 14.07.2023, № 4 від 21.08.2023, № 5 від 15.09.2023, № 6 від 15.12.2023 до Договору про закупівлю (постачання) електричної енергії № 050720/2 від 30.05.2023 складає: 2450493,48 грн (сплачена сума за Договором про закупівлю (постачання) електричної енергії № 050720/2 від 30.05.2023) – 1 762 707,35 грн (повинно було сплачено за Договором про закупівлю (постачання) електричної енергії № 050720/2 від 30.05.2023) = 687 786,13 грн.
Таким чином, прокурор вважає, що на підставі Додаткових угод № 3 від 14.07.2023, № 4 від 21.08.2023, № 5 від 15.09.2023, № 6 від 15.12.2023 до Договору про закупівлю (постачання) електричної енергії № 050720/2 від 30.05.2023 надмірно та безпідставно КНП ХОР “Обласна дитяча клінічна лікарня” сплачено бюджетних коштів на загальну суму 687786,13 грн, які підлягають стягненню з ПрАТ “ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ”.
Прокурор зазначає у позові, що внесення змін до договору в частині підвищення цін на електричну енергію, здійснено з порушенням вимог законодавства, та відповідно, на думку прокурора, відповідач-1 безпідставно отримав з бюджету грошові кошти в сумі 687786,13 грн.
Наведені обставини стали підставою для звернення прокурора з позовом до господарського суд про визнання недійними додаткових угод та стягнення надмірно сплачених коштів за цими додатковими угодами.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач-2 у відзиві на позовну заяву зазначив, що при укладанні додаткових угод про збільшення ціни було надано належні докази щодо підвищення цін. Отже оспорювані прокурором додаткові угоди №3, 4, 5, 6 ніяк не суперечать положенням пп. 2, 7 ч. 5 ст. 41 Закону України “Про публічні закупівлі”, підп. 2 п. 19 Постанови Кабінету міністрів України №1178 від 12.10.2022 (Особливостям) та не можуть бути визнані недійсними на підставі ст. 203, 215 ЦК України.
Відповідач-1 у відзиві на позовну заяву зазначив, що під час укладення Договору сторони узгодили можливість збільшення ціни за одиницю товару, визначеної в Договорі на момент його укладення, у разі коливання ціни такого товару на ринку, а належним підтвердженням такого коливання визначили в тому числі інформацію, що розміщена на офіційному сайті ДП “Оператор ринку” (https://www.oree.com.ua/), дотримуючись п. 19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, то вважаємо що Додаткові угоди №3-6 сторонами було укладено відповідно до умов укладеного Договору, а також з дотриманням вимог чинного законодавства.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 року № 1178 «Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування», на момент укладення договору так і станом на момент укладення додаткових угод № 3, № 4, № 5, № 6 обмеження, що загальне збільшення ціни не повинно перевищувати 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі, не діяли. Також, суд зазначив, що довідки Харківської торгово-промислової палати є належними та допустимими доказами у справі та підтверджують коливання ціни.

Надаючи власну правову кваліфікацію обставинам справи, апеляційний господарський суд зазначає таке.
Щодо здійснення прокуратурою представництва інтересів держави та належного визначення позивачів у цій справі.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Статтею 23 Закону України “Про прокуратуру” визначені підстави представництва прокурором інтересів держави в суді, а саме, у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Частиною 1 статті 24 Закону України “Про прокуратуру” визначено, що право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору України, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, їх першим заступникам та заступникам, прокурорам Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.
Повноваження прокурорів, передбачені цією статтею, здійснюються виключно на підставах та в межах, передбачених процесуальним законодавством (ч.7 ст.24 Закону України “Про прокуратуру”).
Відповідно до частин 3-5 статті 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.
У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.
У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити … скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі “Ф.В. проти Франції” (F.W. v. France) від 31.03.2005 року, заява №61517/00, пункт 27).
Водночас ЄСПЛ звертав увагу також на категорії справ, у яких підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі “Менчинська проти Російської Федерації” (рішення від 15.01.2009 року, заява №42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі): “Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, у разі захисту інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідне правопорушення зачіпає інтереси значного числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави”.
При цьому ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо, суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.
У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 року №1604 (2003) “Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону” щодо функцій органів прокуратури, які не стосуються сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечення обмеження повноважень і функцій прокурорів сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему здійснення кримінального правосуддя, водночас для виконання будь-яких інших функцій має бути засновано окремі, належним чином розміщені та ефективні органи.
Зважаючи на викладене, з урахуванням ролі прокуратури у демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження зміст пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.
Отже прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України).
Положення пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким має бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України “Про прокуратуру”.
Так, відповідно до частини 1, абзацу 1 частини 3 та абзацу 1 частини 4 статті 23 Закону України “Про прокуратуру” прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суд.
Аналіз наведених законодавчих положень дає підстави для висновку, що виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття “інтерес держави”.
В Основному Законі та ординарних законах не наведено переліку випадків, за яких прокурор здійснює представництво в суді, однак визначено критерії для оцінки орієнтири та умови, коли таке представництво є можливим.
Наявність інтересу і необхідність його захисту повинні базуватися на справедливих підставах, які мають бути об`єктивно обґрунтовані (доведені) і мати законну мету. Право на здійснення представництва інтересів держави у суді не є статичним, тобто не обмежується тільки зазначенням того, у чиїх інтересах діє прокурор, а спонукає і зобов`язує обґрунтовувати наявності права на таке представництво або, інакше кажучи, вимагає пояснити (засвідчити, аргументувати), чому в інтересах держави звертається саме прокурор. Знову ж таки, це має бути засновано на підставах, за якими можна виявити (простежити) інтерес того, на захист якого відбувається звернення до суду, і водночас ситуацію у динаміці, коли суб`єкт правовідносин, в інтересах якого діє прокурор, неспроможний самостійно реалізувати своє право на судовий захист.
Для представництва у суді інтересів держави прокурор за законом має визначити та описати не просто передумови спору, який потребує судового вирішення, а й виокремити ті ознаки, за якими його можна вважати винятком, повинен зазначити, що відбулося порушення або є загроза порушення економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.
У цьому випадку, як зазначив прокурор, звертаючись до суду з позовом, укладені додаткові угоди суперечать вимогам законодавства та призведуть до протиправного фінансування видатків місцевого бюджету на суму 687 786,13 грн, порушують фінансово-економічні основи держави і можуть спричинити істотну шкоду її інтересам. Порушення процедури державних закупівель та укладення відповідних договорів унеможливлює раціональне та ефективне використання державних коштів і створює загрозу інтересам держави у подальшому. Таким чином у зазначеному випадку наявний як державний, так і суспільний інтерес.
Колегія суддів зазначає, що проведення процедури закупівель та укладення договору із порушенням законодавства порушує інтереси держави у сфері контролю за ефективним та цільовим використанням бюджетних коштів, а дотримання у цій сфері суспільних відносин законодавства становить суспільний інтерес, тому захист такого інтересу відповідає функціям прокурора.
Згідно з ч.2 ст.10 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами.
Орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування (ст.18-1 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”).
Статтею 60 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” унормовано, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження (ч.1).
Районні та обласні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об`єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад (ч.4).
Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом (ч.8).
Частинами 2, 4 ст.61 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” визначено, що районні та обласні ради затверджують районні та обласні бюджети, які формуються з коштів державного бюджету для їх відповідного розподілу між територіальними громадами або для виконання спільних проектів та з коштів, залучених на договірних засадах з місцевих бюджетів для реалізації спільних соціально-економічних та культурних програм, контролюють їх виконання. Самостійність місцевих бюджетів гарантується власними та закріпленими за ними на стабільній основі законом загальнодержавними доходами, а також правом самостійно визначати напрями використання коштів місцевих бюджетів відповідно до закону.
У постанові Верховного Суду від 22.12.2022 у справі №904/123/22 викладена правова позиція, згідно з якою органам місцевого самоврядування надано широкі права для здійснення економічного і соціального розвитку на своїй території. Так, частинами 1, 2 ст.143 Конституції України передбачено, зокрема, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до законодавства; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.
Відповідно до ст.172 ЦК України територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом.
Відповідно до п. 1.6. Статуту КНП ХОР “Обласна дитяча клінічна лікарня” органом, що здійснює управління майном КНП ХОР “Обласна клінічна лікарня”, є Харківська обласна рада. Галузеву політику та розвиток Підприємства забезпечує Департамент охорони здоров`я Харківської обласної державної (військової) адміністрації.
Відповідно до п. 1.2. Статуту КНП ХОР “Обласна дитяча клінічна лікарня” здійснює господарську некомерційну діяльність, спрямовану на досягнення соціальних та інших результатів без мети одержання прибутку. Підприємство вноситься до реєстру неприбуткових установ та організацій у порядку, визначеному чинним законодавством України.
Пунктом 6.7. Статуту КНП ХОР “Обласна дитяча клінічна лікарня” передбачено, що джерелами формування майна та коштів Підприємства є, зокрема, кошти обласного бюджету; субвенції з бюджетів різних рівнів; бюджетні кошти, одержані за виконання відповідного замовлення з медичного обслуговування населення тощо.
Так, укладаючи та здійснюючи оплату за спірними додатковими угоди до Договору, КНП ХОР “Обласна дитяча клінічна лікарня” використовує кошти відповідного обласного бюджету та реалізовує делеговані їй владні повноваження з розпорядження і використання бюджетними коштами.
Статтею 43 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” передбачено, зокрема, що до повноважень обласної ради належить питання стосовно розгляду прогнозу обласного бюджету, затвердження такого бюджету, внесення змін до нього, затвердження звіту про виконання бюджету.
Тобто, Харківська обласна рада є органом, який наділений повноваженнями щодо розпорядження коштами обласного бюджету. Правомірне та раціональне використання бюджетних коштів беззаперечно становить інтерес територіальної громади в особі Харківської обласної ради.
Харківська обласна рада є позивачем у справі та органом, що уповноважений контролювати діяльність Харківської обласної державної адміністрації, у тому числі щодо законності витрачання коштів обласного бюджету та уповноважена звертатися до суду у разі встановлення порушень вимог діючого законодавства, що зачіпають інтереси територіальної громади міста.
Відповідно до Положення про Департамент охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації (затвердженого розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 31.01.2019 № 41) Департамент відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, вносить пропозиції до проекту обласного бюджету в частині фінансування заходів охорони здоров`я, що утримуються за рахунок коштів обласного бюджету, на виконання їх статутних повноважень, проводить моніторинг та аналіз використання коштів обласного бюджету по галузі охорони здоров`я, забезпечує в межах компетенції та повноважень ефективне і цільове використання коштів обласного бюджету.
Згідно з розділом 7 Статуту поточне управління КНП ХОР “Обласна клінічна лікарня” здійснює його керівник - Директор, який призначається на посаду на конкурсній основі шляхом укладання з ним контракту та звільняється з посади рішеннями Харківської обласної ради в установленому порядку, та який відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством охорони здоров`я України.
Директор Підприємства, зокрема, проводить планово-фінансову діяльність, у тому числі формування і використання по кошторису фондів економічного і соціального розвитку, матеріального стимулювання; подає в установленому порядку Харківській обласній раді та Департаменту охорони здоров`я квартальну, річну фінансову та іншу звітність Підприємства, інформацію про рух основних засобів, звіт про оренду майна тощо.
Відповідно до п. 11.2 Статуту Підприємство щоквартально надає Харківській обласній раді та Департаменту охорони здоров`я звіт про підсумки своєї фінансово-господарської діяльності.
Так, укладаючи та здійснюючи оплату за спірними додатковими угоди до Договору, КНП ХОР “Обласна дитяча клінічна лікарня” використовує кошти відповідного обласного бюджету та реалізовує делеговані їй владні повноваження з розпорядження і використання бюджетними коштами.
Тому нераціональне використання КНП ХОР “Обласна дитяча клінічна лікарня”, бюджетних коштів, в тому числі при укладенні, виконанні Договору, має наслідком порушення фактично публічних інтересів (інтересів держави), оскільки КНП ХОР “Обласна дитяча клінічна лікарня” є учасником бюджетного процесу та реалізує публічну функцію розпорядника бюджетних коштів.
Комунальні підприємства створені органом місцевого самоврядування на основі комунального майна та здійснюють свою діяльність від імені територіальної громади, а всі прибутки, які отримано комунальними підприємствами від своєї діяльності є власністю територіальної громади, тобто є бюджетними коштами (комунальним майном).
Такий висновок зазначено Верховним Судом у постановах від 14.03.2018 по справі №815/1216/16, від 05.11.2024 по справі №918/22/24.
Департамент охорони здоров`я Харківської обласної державної (військової) адміністрації є органом, уповноваженим на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів територіальної громади, інтереси якої є складовою інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням коштів обласного бюджету.
Відповідно до положень статей 2, 5 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" головними завданнями органу державного фінансового контролю, зокрема, є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, дотриманням законодавства про закупівлі.
Контроль за дотриманням законодавства у сфері закупівель здійснюється шляхом проведення моніторингу закупівлі у порядку, встановленому Законом України "Про публічні закупівлі", проведення перевірки закупівель, а також під час державного фінансового аудиту та інспектування.
На підставі пп.8, 10 ч.1 ст.10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" органу державного фінансового контролю надається право, зокрема, порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
Положенням про Державну аудиторську службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №43 від 03.02.2016, визначено, що Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.
Згідно з підпунктами 3, 4, 9 пункту 4 цього Положення Держаудитслужба реалізує державний фінансовий контроль через здійснення державного фінансового аудиту, перевірки закупівель, інспектування (ревізії), моніторингу закупівель; здійснює контроль, зокрема, за дотриманням законодавства про закупівлі; вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства; здійснює контроль за виконанням таких вимог; звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; застосовує заходи впливу за порушення бюджетного законодавства, накладає адміністративні стягнення на осіб, винних у порушенні законодавства; передає в установленому порядку правоохоронним органам матеріали за результатами державного фінансового контролю у разі встановлення порушень законодавства, за які передбачено кримінальну відповідальність або які містять ознаки корупційних діянь.
Згідно з підп.20 п.6 означеного Положення Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених з порушеннями законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства.
Отже Держаудитслужба наділена контрольними повноваженнями як на виявлення відповідних порушень, так і можливостями подальшого реагування на них, а отже, є суб`єктом владних повноважень, уповноваженим державою на захист її інтересів у бюджетній сфері.
Відповідно до наказу Держаудитслужби України №23 від 02.06.2016 затверджено Положення про Північно-східний офіс Держаудитслужби, згідно з яким Північно-східний офіс Держаудитслужби підпорядковується Держаудитслужбі та є її міжрегіональним територіальним органом. У складі Офісу утворюються як структурні підрозділи управління у Луганський, Сумській, Харківській та Полтавській областях. Повноваження Північно-східного офісу Держаудитслужби, визначені зазначеним наказом кореспондуються із Положенням про Державну аудиторську службу України.
Листом від 04.12.2024 Північно-східний офіс Держаудитслужби повідомлено про виявлені порушення та витребувано інформацію щодо вжитих заходів державного нагляду закупівлі № UA-2023-04-24-008915-a.
Згідно з відповіддю Північно-східного офісу Держаудитслужби від 06.12.2024 №202031- 17/5346-2024 Північно-східним офісом Держаудитслужби не проводились заходи державного фінансового контролю закупівлі №UA-2023-04-24-008915-a, у зв`язку з чим підстави для вжиття заходів цивільного-правового характеру відсутні.
З урахуванням отриманої інформації, Північно-східний офіс Держаудитслужби визначений співпозивачем за даним позовом.
Крім того, оскільки фінансування за Договором про закупівлю (постачання) електричної енергії № 050720/2 від 30.05.2023 здійснювалось за рахунок коштів обласного бюджету та частини власного бюджету КНП ХОР “Обласна дитяча клінічна лікарня”, власником яких є насамперед Харківська обласна рада, з рахунків саме КНП ХОР “Обласна дитяча клінічна лікарня” виділено кошти на оплату за відповідним Договором, а тому, безпідставно сплачені кошти підлягають стягненню на користь Харківської обласної ради, яка є засновником та власником всього майна Комунального підприємства та органом, який наділений повноваженнями щодо розпорядження бюджетними коштами.
Схожих висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла у справі від 09.08.2023 №924/1283/21, де прийнято рішення про стягнення коштів з відповідача на користь Війтовецької селищної ради, тобто безпосередньо до бюджету Ради.
На виконання вимог ст. 23 Закону України “Про прокуратуру” Новобаварською окружною прокуратурою м. Харкова повідомлено Харківську обласну раду про встановлені порушення бюджетного законодавства та Закону України “Про публічні закупівлі” (лист від 17.04.2025 № 52-106-2412вих-25).
Згідно з відповіддю Харківської обласної ради від 09.05.2025 № 01-42/1376 обласна рада не заперечує проти представництва прокурором інтересів держави в суді.
На виконання вимог ст.23 Закону України “Про прокуратуру” Новобаварською окружною прокуратурою м. Харкова повідомлено Департамент охорони здоров`я Харківської обласної державної (військової) адміністрації про встановлені порушення бюджетного законодавства та Закону України “Про публічні закупівлі” (лист від 17.04.2025 № 52-106-2413вих-25).
Згідно з відповіддю Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної (військової) адміністрації від 13.05.2025 № 06-19/166 Департамент не наділений відповідними повноваженнями щодо проведення будь-яких перевірок закупівель, підстави для подання позову відсутні.
На виконання вимог ст. 23 Закону України “Про прокуратуру” Новобаварською окружною прокуратурою м.Харкова повідомлено Північно-східний офіс держаудитслужби про встановлені порушення бюджетного законодавства та Закону України “Про публічні закупівлі” (лист від 17.04.2025 № 52-106- 2411вих-25).
Згідно з відповіддю Північно-східного офісу Держаудитслужби від 13.05.2025 №202031- 17/2554-2025 повідомлено про відсутність підстав для вжиття заходів цивільно-правового характеру.
Таким чином, прокурор у порядку, передбаченому ст.23 Закону України "Про прокуратуру", до подання позову до суду звернувся до позивачів для надання можливості відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави.
Однак, органи, уповноважені на виконання функцій захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, будучи поінформованими про їх порушення, проявили пасивність та не вжили дій для захисту інтересів держави, тим самим допустивши невиконання покладених на них функцій. Невжиття таких заходів у розумний строк з боку вказаних органів або немотивована відмова вжити такі заходи є достатнім аргументом для підтвердження їх бездіяльності, які дають підстави прокурору для звернення з позовом до суду в інтересах держави в особі позивачів.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що прокурор обґрунтував свою позицію стосовно того, у чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначив органи, уповноважені державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Означене, у свою чергу, свідчить про те, що звернення прокурора з позовом в інтересах держави в особі визначених позивачів відповідає приписам ст.53 ГПК України та ст.23 Закону України "Про прокуратуру".

Щодо заперечень ПрАТ “Харківенергозбут” у відзиві на апеляційну скаргу про те, що позовна заява Скаржника фактично пред`явлена Державою (в особі прокурора) до неї самої (тобто Відповідача 1, який є суб`єктом Державного сектору економіки), колегія суддів зазначає по таке.
ПрАТ “Харківенергозбут” - є акціонерним товариством та має статутний капітал, поділений на визначену кількість акцій рівної номінальної вартості, і несе відповідальність за зобов`язаннями тільки майном товариства. 65% ПрАТ “Харківенергозбут” належать Державі Україна у особі Фонду державного майна України.
Водночас, правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави встановлює Закон України "Про публічні закупівлі".
Метою Закону "Про публічні закупівлі" є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища, запобігання проявам корупції, розвиток добросовісної конкуренції.
Відповідно до ст. 5 Закону "Про публічні закупівлі" закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія, ефективність та пропорційність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників та рівне ставлення до них; об`єктивне та неупереджене визначення переможця процедури закупівлі; запобігання корупційним діям і зловживанням.
Так, ПрАТ “Харківенергозбут” підписало основний Договір про закупівлю (постачання) електричної енергії № 050720/2 від 30.05.2023, чим засвідчило, що має можливість та погоджується виконати домовленості, вказані у Договорі та додатках до нього.
Таким чином, попри те, що ПрАТ “Харківенергозбут” є юридичною особою приватного права (господарським акціонерним товариством), 65% акцій якого належать Державі Україна у особі Фонду державного майна України, та сплачує дивіденди до державного бюджету, ПрАТ “Харківенергозбут” як Постачальник добровільно уклало Договір з КНП ХОР “Обласна дитяча клінічна лікарня” та взяло на себе зобов`язання поставити Замовнику електричну енергію, а тому повинно неухильно дотримуватися, як Сторона Договору, його умов, Закону України “Про публічні закупівлі” та інших нормативно-правових актів у цій сфері.

Щодо суті спору колегія суддів зазначає про таке.
Предметом спору у даній справі є вимоги прокурора про визнання недійсними Додаткових угод № 3 від 14.07.2023, № 4 від 21.08.2023, № 5 від 15.09.2023, № 6 від 15.12.2023 до Договору про закупівлю (постачання) електричної енергії № 050720/2 від 30.05.2023 та стягнення з Приватного акціонерного товариства “Харківенергозбут” на користь Харківської обласної ради коштів в сумі 687786,13грн.
Відповідно до частини 2 статті 205 Цивільного кодексу України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
За змістом статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 526 Цивільного кодексу України, передбачено, що зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Так, укладений за результатами тендерної закупівлі договір №050720/2 від 30.05.2023 за своєю правовою природою є договором постачання електричної енергії споживачу. 
При цьому, договір у встановленому порядку не оспорено; не розірвано; не визнано недійсним. Таким чином укладений між сторонами договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 1 статті 714 Цивільного кодексу України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Частиною 2 статті 714 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади визначаються Законом України «Про публічні закупівлі». Метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції (преамбула). 
З аналізу положень Закону України «Про публічні закупівлі» вбачається те, що вони є спеціальними нормами, які визначають правові підстави внесення змін та доповнень до договорів, укладених за наслідком публічних закупівель і повинні застосовуватися переважно щодо норм Цивільного та Господарського кодексів України, які визначають загальну процедуру внесення змін до договору (постанова Верховного Суду від 08.11.2023 у справі №926/3421/22).
Частиною 1 статті 2 Законом України «Про публічні закупівлі» встановлено, що до замовників, які здійснюють закупівлі відповідно до цього Закону, належать, зокрема юридичні особи, які є підприємствами, установами, організаціями (крім тих, які визначені у пунктах 1 і 2 цієї частини) та їх об`єднання, які забезпечують потреби держави або територіальної громади, якщо така діяльність не здійснюється на промисловій чи комерційній основі, за наявності однієї з таких ознак: юридична особа є розпорядником, одержувачем бюджетних коштів; органи державної влади чи органи місцевого самоврядування або інші замовники володіють більшістю голосів у вищому органі управління юридичної особи; у статутному капіталі юридичної особи державна або комунальна частка акцій (часток, паїв) перевищує 50 відсотків.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про публічні закупівлі» закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія та ефективність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників; об`єктивна та неупереджена оцінка тендерних пропозицій; запобігання корупційним діям і зловживанням.
За змістом частини 4 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.
У пункті 7 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» передбачена така підстава як зміна встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни.
Вказане положення законодавства про публічні закупівлі є гнучким інструментом регулювання цін, серед іншого, і на товари паливно-енергетичної промисловості адже враховує динаміку ринку та ціноутворення у даній галузі. 
Водночас сторони договору проігнорували можливість застосування пункту 7 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі». 
В силу пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» (у редакції на момент укладення договору) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.
Тобто, істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, у тому числі, збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.
Згідно з пунктами 3-7розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених цим Законом, визначаються Кабінетом Міністрів України із забезпеченням захищеності таких замовників від воєнних загроз.
Підпунктом 2 пункту 19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1178 (далі - Особливості), визначено, що істотні умови договору про закупівлю, укладеного відповідно до пунктів 10 і 13 (крім підпункту 13 пункту 13) цих особливостей, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, погодження зміни ціни за одиницю товару в договорі про закупівлю у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення.
Таким чином, на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, неухильним аспектом при застосуванні підпункту 2 пункту 19 Особливостей при збільшенні ціни за одиницю товару є підтвердження (наявність) факту коливання ціни такого товару на ринку.
Отже, сторони у випадку коливання цін на ринку наділені правом вносити зміни до договору щодо ціни товару, але кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження, встановленими, у пункті 2 частини 5 статті 41 Закону «Про публічні закупівлі».
Згідно з частиною 1 статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
За змістом частин 3, 4 статті 653 Цивільного кодексу України у разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни договору, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, із системного тлумачення наведених норм Цивільного кодексу України та Закону України «Про публічні закупівлі» вбачається, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.
Закріплення можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10%, є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника. Тобто, передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Інше тлумачення відповідної норми Закону України «Про державні закупівлі» нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів (постанова Великої Палати Верховного Суду №922/2321/22 від 24.01.2024).
Під коливанням ціни необхідно розуміти зміну за певний період часу ціни товару на ринку чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період після укладання договору (додаткової угоди) і до внесення відповідних змін до нього.
Таким чином, збільшення ціни такого товару на ринку повинно відбутись після укладання договору, мусить бути достатнє обґрунтування про наявність коливання (збільшення чи зменшення ціни за одиницю товару на ринку) за період з дати укладення Договору до дати першої зміни ціни додатковою угодою до договору, а в разі наступних змін - між черговими такими змінами на підставі додаткових угод.
Згідно усталеної практики Верховного Суду постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції) (постанови Верхового Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі № 927/491/19, пункт 5.46 Постанови Верховного Суду від 15.06.2022 у справі № 924/674/21).
Таким чином, лише якщо постачальник документально підтвердить замовнику, що ціна на товар збільшилась на ринку такого товару від ціни в договорі і до ціни на момент підписання додаткової угоди (або між додатковими угодами), обґрунтує та доведе, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції), є підстави для внесення змін до договору.
Водночас дії постачальника, які вказують на той факт, що при поданні тендерної пропозиції учасником, а в подальшому переможцем її штучно занижено, з розрахунком у подальшому підвищити ціну за одиницю природного газу шляхом укладення додаткових угод, не відповідає принципу добросовісної конкуренції серед учасників та Доктрині venire contra faktum proprium (заборона суперечливої поведінки), яка базується на римській максимі - concedit venire contra-US faktum proprium (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці) (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019 у справі №390/34/17).
Підписання додаткових угод про безпідставне збільшення ціни товару та зменшення обсягів поставки призводить до повного нівелювання результатів відкритих торгів, адже цінові пропозиції переможця і інших учасників торгів відрізнялися між собою несуттєво.
Таким чином, держава втрачає можливість скористатися пропозиціями інших учасників відкритих торгів, адже електроенергію по ціні, запропонованій переможцем тендеру, закупити так і не змогла; натомість була змушена оплачувати електроенергію за ціною, яка є вищою аніж встановлена договором, укладеним внаслідок відкритих торгів. Можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.09.2019 зі справи № 915/1868/18).
Укладення додаткових угод до договору щодо зміни ціни на товар за відсутності підстав для цього, визначених Законом, тим самим спотворює результати торгів та нівелює економію, яку було отримано під час підписання договору.
У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. 
Тобто, під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 Цивільного кодексу України та пункт 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.
В іншому випадку не досягається мета Закону України "Про публічні закупівлі", яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку.
У постановах від 21.11.2024 у справі №920/19/24, від 24.01.2024 у справі №922/2321/22 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що у будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами у договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару у бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.
Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.11.2025 у справі №920/19/24 зазначила, що кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених у ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо (постанови Верховного Суду від 13.10.2020 року у справі №912/1580/18, від 02.12.2020 року у справі №913/368/19, від 11.05.2023 року у справі №910/17520/21).
Тобто сам факт збільшення ціни товару на ринку не обов`язково тягне підвищення ціни на аналогічний товар, який є предметом договору.
При зверненні до замовника з пропозиціями підвищити ціну постачальник має обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, запропонованій замовнику на тендері, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним. Крім того, постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).
У постанові від 16.02.2023 у справі №903/383/22, прийнятій у подібних правовідносинах, Верховний Суд вже звертав увагу на те, що будь-який покупець товару за звичайних умов не може бути зацікавленим у збільшенні його ціни, а відповідно й у зміні відповідних умов договору. Тобто навіть за наявності росту цін на ринку відповідного товару, який відбувся після укладення договору, покупець має право відмовитися від підписання невигідної для нього додаткової угоди, адже ціна продажу товару вже визначена в договорі купівлі-продажу чи поставки. При цьому така відмова покупця не надає постачальнику права в односторонньому порядку розірвати договір. Метою регулювання, передбаченого статтею 41 Закону України «Про публічні закупівлі», а саме закріплення можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10% є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника".
Параграфом 1 глави 5 розділу І Господарського процесуального кодексу України унормовані основні положення про докази. При цьому Велика Палата Верховного Суду виходить із того, що спеціальним законодавством у сфері публічних закупівель не визначено певний орган чи особу, яку законодавець наділив би повноваженнями надавати інформацію на підтвердження коливання ціни товару на ринку.
Під час визначення щодо доказів на підтвердження коливання ціни товару на ринку слід виходити як з аналізу норм чинного законодавства щодо повноважень та функцій суб`єктів надання такої інформації (наприклад, до цих суб`єктів можна віднести, Державну службу статистики України, на яку постановою КМУ від 10.06.2014 №442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» покладено функцію з контролю за цінами в частині здійснення моніторингу динаміки цін (тарифів) на споживчому ринку; державне підприємство "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків", яке на замовлення суб`єкта господарювання виконує цінові / товарні експертизи, зокрема, щодо відповідності ціни договору наявній кон`юнктурі певного ринку товарів; ТПП України, яка у межах власних повноважень надає послуги щодо цінової інформації, тощо), так і положень щодо доказів, які закріплені у главі 5 розділу І Господарського процесуального кодексу України.
Зі змісту підпункту 2 пункту 19 Особливостей вбачається, що документ, який передає постачальник на підтвердження коливання ціни на ринку товару ініціюючи зміну істотних умов договору про закупівлю товару, має підтвердити саме зміну (коливання) ціни на ринку, тобто містити інформацію про попередню ціну і про ціну станом на певну дату.
Отже, для підтвердження факту коливання ціни на товар, у документі, який видає компетентна організація має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почали змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Такі висновки відповідають правовим позиціям, викладеним в постановах Верховного Суду від 16.04.2019 у справі №915/346/18, від 23.01.2020 у справі №907/788/18, від 21.03.2019 у справі №912/898/18, від 12.09.2019 у справі №915/1868/18, від 25.06.2019 у справі №913/308/18.
При внесенні змін до договору, в частині вартості товару, постачальнику потрібно не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції). Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.06.2021 у справі №927/491/19, у постанові Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №913/166/19.
Сам факт збільшення ціни товару на ринку не обов`язково тягне за собою підвищення ціни на аналогічний товар, який є предметом договору. Умовою такого підвищення обов`язково є неможливість спрогнозувати таке підвищення та закласти відповідні ризики при формуванні тендерної пропозиції. Зазначене є особливо актуальним у тому випадку, якщо коливання цін на товар обумовлюється його сезонним характером або у випадку, коли за умовами тендерної документації товар повинен бути наявним у постачальника. На зазначене звернув увагу Верховний Суд у постанові від 02.07.2024 у справі №910/13579/23.
Отже, на підтвердження факту коливання ціни на товар у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору.
За матеріалами справи, для документального підтвердження факту коливання ціни електричної енергії на ринку, та в підтвердження обґрунтованості змін істотних умов договору, що має своїм наслідком підставу для внесення змін до договору №050720/2 від 30.05.2023, відповідачем-1 надано цінову довідку Харківської торгово-промислової палати №907/23 від 06.09.2023.
Судова колегія враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 05.09.2023 у справі №926/3244/22), де, зокрема, зазначено на те, що довідки, експертні висновки ТПП України, тощо можуть використовуватися для підтвердження коливання ціни товару на ринку. Втім судам у порядку статті 86 ГПК України слід їх досліджувати та оцінювати за критеріями належності, допустимості, достовірності, вірогідності з точку зору саме факту коливання ціни на товар.
Втім, зазначена довідка не може братися до уваги, як належне обґрунтування для внесення істотних змін в умови договору, оскільки за своїм змістом мають довідково-інформаційний характер та не містять точної інформації про коливання цін на електричну енергію станом як на момент звернення відповідача з пропозиціями про внесення змін до договору, так і на момент підписання спірних додаткових угод.
Наведені дані з цінової довідки Харківської торгово-промислової палати не містять будь-якої інформації саме про факт коливання цін на електричну енергію у порівнянні з датою укладення договору та моментом звернення постачальника з пропозиціями внести зміни до нього у частині зміни (збільшення) ціни на одиницю товару. Подібна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 11.10.2023 у cправі №903/742/22.
У самій ціновій довідці Харківської торгово-промислової палати зазначено, що вона має виключно довідково-інформаційний характер та не враховує умов договорів та контрактів.
Крім того, підстави, зазначені в ініціативних листах Постачальника ПрАТ "Харківенергозбут" (від 06.07.2023 № 01-21/6161, від 06.09.2023 № 01-24/7446) щодо внесення змін до договору (постанова НКРЕКП № 1126 від 27.06.2023) не відповідають тим підставам, зазначених у спірних Додаткових угодах (постанова НКРЕКП № 1788 від 21.12.2022).
При цьому, зміст листів-повідомлень від 06.07.2023 № 01-21/6161, від 06.09.2023 №01-24/7446, які були надіслані відповідачем позивачу перед укладенням Додаткових угод, не свідчать про те, що зазначені цінові довідки Харківської торгово-промислової палати, були скеровані відповідачу перед ініціюванням змін до договору.
Цінова довідка Харківської торгово-промислової палати № 907/23 від 06.09.2023 також складена по даті пізніше аніж укладена додаткова угода №3 від 14.07.2023 та додаткова угода №4 від 21.08.2023.
Тобто, має місце неспівпадіння у часі складання цінових довідок Харківської ТПП із датами укладання додаткових угоди, що є додатковою підставою вважати відсутніми підстави документального підтвердження коливання ціни на ринку електроенергії.
Суд першої інстанції не звернув на це уваги.
Доводи відповідача-1 про відсутність вичерпного переліку документів, які підтверджують коливання ціни, не спростовують висновків суду, оскільки будь-які докази повинні відповідати критеріям належності, допустимості та достовірності. 
Отже, надана ПрАТ "Харківенергозбут" довідка торгово-промислової палати за своїм змістом мають інформаційно-довідковий характер, відображає узагальнені показники ринку та не містить даних, які б дозволяли встановити коливання ціни товару у співвідношенні з моментом укладення договору або попереднього внесення змін до нього, а також не підтверджує пропорційність зміни ціни, внесеної сторонами.
Сам по собі факт відсутності законодавчо визначеного переліку доказів не означає можливості використання будь-яких документів без оцінки їх змісту та доказової сили, оскільки такі докази повинні відповідати критеріям належності та достатності для підтвердження юридично значимих обставин.
Таким чином, господарський суд першої інстанції дійшов хибного висновку про належність поданої довідки як доказу коливання ціни, а доводи апеляційної скарги прокурора є такими що заслуговують на увагу.

З приводу аргументів відповідача-1 про те, що додаткові угоди про збільшення ціни за одиницю товару укладені між сторонами відповідно до діючих як на час укладення основного договору так і на час їх підписання Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України “Про публічні закупівлі”, на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178, то постанова Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 не передбачає внесення змін до Закону України “Про публічні закупівлі”, а лише встановлює певні особливості щодо процедури здійснення публічних закупівель під час дії воєнного стану, (постанови Верховного Суду від 18.06.2024 у справі №922/2595/23, від 01.10.2024 у справі № 918/779/23, від 21.11.2025 у справі №920/19/24).
Верховний Суд у постанові від 28.08.2024 у справі № 918/694/23 також вказав на те, що постанова Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 деталізує випадки для можливості зміни сторонами правочину ціни договору в порядку п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України “Про публічні закупівлі”, та не встановлює іншого алгоритму розрахунку процентного співвідношення ціноутворення передбаченого даною нормою.
Окрім того, у постанові від 02.02.2026 у справі № 922/2121/25 Верховний Суд зазначив, що Постановою № 1178 Кабінет Міністрів України встановив певні особливості здійснення закупівель товарів замовниками, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», під час дії воєнного стану, основна мета яких є вжиття заходів щодо забезпечення захищеності саме замовників від воєнних загроз. 
Разом з тим така Постанова Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1178 не скасовує та не передбачає внесення будь-яких змін до Закону України «Про публічні закупівлі», зокрема до норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 вказаного Закону (схожих висновків дійшов Верховний Суд у постановах 06.02.2025 у справі № 916/747/24, від 18.06.2024 у справі № 922/2595/23, від 01.10.2024 у справі № 918/779/23 тощо).
Відповідно, як на момент виникнення спірних правовідносин (укладення основного Договору та Додаткових угод до нього), так і на момент розгляду справи в суді норма пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» була чинною та незміною за своїм буквальним змістом. Дія такої норми на час дії воєнного стану не скасовувалась та не призупинялась. Ураховуючи вищенаведене у своїй сукупності, колегія суддів відзначає, що затвердження Кабінетом Міністрів України, у межах визначених законом повноваженнях, Особливостей здійснення публічних закупівель (Постанови №1178), не свідчить про зміну законодавства у відповідній категорії спірних правовідносин, які унормовані Законом України «Про публічні закупівлі», зокрема пунктом 2 п`ятої статті 41, оскільки: 
1) постанова Кабінету Міністрів України є підзаконним нормативно-правовим актом; 
2) їх зміст лише деталізує випадки для можливості зміни сторонами правочину ціни договору в порядку пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", та не встановлює іншого алгоритму розрахунку процентного співвідношення ціноутворення передбаченого даною нормою. 
Схожих висновків щодо правозастосування Постанови №1178 дійшов Верховний Суд також у постанові від 28.08.2024 у справі №918/694/23. 
Відтак, укладаючи спірні Додаткові угоди та змінюючи ціну на одиницю спірного товару, сторони Договору мали керуватись імперативними приписами положень пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі». Доводи відповідачів щодо пріоритетності застосування до спірних правовідносин лише положень Постанови № 1178 фактично зводяться до власного суб`єктивного тлумачення таких норм права, що вочевидь нічого не має спільного з їх дійним змістом.
ПрАТ "Харківенергозбут" в якості підстави для збільшення ціни на електричну енергію також посилалось на постанову НКРЕКП від 21.12.2022 №1788 «Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії ПРАТ «НЕК «УКРЕНЕРГО», яка не підтверджує коливання ціни електричної енергії на ринку після укладення Договору. 
Слушними є доводи прокурора, що у договорі №050720/2 від 30.05.2023 сторонами не встановлено порядку зміни ціни в разі зміни регульованих цін (тарифів), а лише передбачена можливість внести зміни до договору в разі коливання ціни товару (електричної енергії) на ринку.
Так, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 21.12.2022 прийняла постанову №1788, за якою ПРАТ «НЕК «УКРЕНЕРГО» встановлено тариф на послуги з передачі електроенергії та структуру тарифу. 
Тобто, вказаним підтверджується факт збільшення ціни товару в результаті регуляторної діяльності компетентних органів. 
Водночас, колегія суддів відмічає, що основний договір №050720/2 укладено 30.05.2023, а спірні додаткові угоди підписані сторонами 14.07.2023, 21.08.2023, 15.09.2023, 15.12.2023. В свою чергу, постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1788, яка стала підставою для внесення змін прийнята 21.12.2022 (у постанові вказано, що вона набирає чинності з 1 січня 2023 року). 
На момент подання тендерної пропозиції та укладення договору постанови НКРЕКП щодо тарифу на передачу електричної енергії вже були оприлюднені, їх зміст та строк набрання чинності були у доступі, тому зважаючи на визначений умовами закупівлі період постачання електричної енергії - 2023, тарифи згідно з постановою могли бути враховані скаржником при визначенні базової ціни товару в пропозиції та договорі з огляду на принципи добросовісності, відкритості та прозорості.
Натомість відповідач, як учасник ринку електричної енергії (електропостачальник), будучи обізнаним із положеннями постанов НКРЕКП щодо рівня тарифу на передачу електричної енергії, часу початку дії такого тарифу, подав тендерну пропозицію, що не враховувала тариф на передачу, який передбачувано почав діяти з 2023 року, та таким чином ним досягнуто перевагу перед іншими учасниками аукціону щодо визначення найбільш економічно вигідної цінової пропозиції.
Відповідач, підписуючи 30.05.2023 договір, був обізнаний про його умови та збільшення регулятором тарифів, що відбулося до укладення договору. 
ПрАТ "Харківенергозбут" зверталось до КНП ХОР «Обласна дитяча клінічна лікарня» з повідомленням від 06.07.2023 № 01-21/6161 про можливе внесення змін до договору про закупівлю (постачання) електричної енергії з 01.08.2023 та з 01.09.2023, посилаючись на Постанову НКРЕКП від 27.06.2023 № 1126 «Про встановлення граничних цін на ринку «На добу наперед», внутрішньодобовому ринку та балансуючому ринку» (далі – Постанова № 1126), якою встановлені граничні ціни на вказаних ринках. 
Крім того, 06.09.2023 ПрАТ "Харківенергозбут" зверталось до КНП ХОР «Обласна дитяча клінічна лікарня» з повідомленням № 01-24/7446 про можливе внесення змін до договору про закупівлю (постачання) електричної енергії з 01.10.2023 та з 01.11.2023, посилаючись на Постанову НКРЕКП від 27.06.2023 № 1126 «Про встановлення граничних цін на ринку «На добу наперед», внутрішньодобовому ринку та балансуючому ринку» (далі – Постанова № 1126), якою встановлені граничні ціни на вказаних ринках. Так, вказана Постанова НКРЕКП від 27.06.2023 № 1126 «Про встановлення граничних цін на ринку «На добу наперед», внутрішньодобовому ринку та балансуючому ринку» встановлює тимчасові максимально або мінімально допустимі рівні цін на електроенергію. Однак, перемінні тарифи, зокрема, актуальний тариф на послуги з передачі електричної енергії, який є складовою ціни на електричну енергію, відповідно до додатку 2 Договору, вказаною постановою не змінено.
Підписання додаткових угод з посиланням на збільшення тарифу, який був відомий і діяв на час укладення договору, не може свідчити про дотримання сторонами приписів пункту 7 частини 5 статті 41 Закону України “Про публічні закупівлі” та ч. 7 п. 19 Особливостей, тому не є поважною підставою для внесення відповідних змін та не може бути розцінено як добросовісна поведінка сторін, яка забезпечує реалізацію принципів максимальної економії, ефективності та пропорційності.
Таким чином, при укладенні додаткових угод до договору, зміна тарифів вже відбулася і була відома відповідачу до підписання договору №050720/2 від 30.05.2023, тому це не може вважатися підставою для внесення змін до договору. Аналогічної позиції, щодо відсутності за таких обставин зміни тарифів і, відповідно, підстав для укладення додаткових угод, висловлено Верховним Судом у постанові від 30.07.2024 у справі №910/6493/23.
За таких обставин, внаслідок укладення додаткових угод до договору №050720/2 від 30.05.2023, що у відсотковому співвідношенні складає 50,25% від первинної ціни, (при зменшенні запланованих обсягів закупівлі), що суперечить чинному законодавству у сфері публічних закупівель, яке встановлює обмеження зміни ціни, визначеної первісним договором у розмірі 10 %.
Межа у 10% - це сукупна межа на весь період дії договору, а не для кожної окремої угоди (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 21.11.2025 у справі №920/19/24).
У той же час, як свідчать матеріали справи, додатковими угодами договору ціну за одиницю товару збільшено відповідно 50,25% від ціни визначеної первісним договором, що перевищує встановлений законодавством 10% ліміт.
Відповідачем не доведено, що невнесення змін до договору в частині збільшення ціни на електричну енергію у спірні періоди, було б очевидно невигідним та збитковим. 
Окрім того, сторони не могли не розуміти особливості функціонування ринку електричної енергії; враховуючи діяльність відповідача, на момент підписання основного договору відповідач знав (не міг не знати) про ціни, які склалися на ринку на електричну енергію, постачання якої він мав намір здійснювати, та гарантував її поставку замовнику за цінами відповідно до договору.
Судова колегія звертається до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 08.04.2026 у справі № 916/3308/24, де, зокрема, зазначено на таке.
Застосування підходу, який передбачає можливість збільшувати ціну за одиницю товару більше ніж на 10% пропорційно збільшенню ціни товару на ринку, у разі коливання ціни цього товару, спотворюватиме принцип добросовісної конкуренції серед учасників.
Укладення додаткових угод до договору про закупівлю щодо зміни ціни на товар із урахуванням подібного підходу спотворюватиме результати торгів та зводитиме нанівець економію, яку було отримано під час підписання договору, та, як наслідок, робитиме результат закупівлі невизначеним й зумовлюватиме неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 5 Закону України “Про публічні закупівлі”.
Окрім того, збільшення ціни може призвести до того, що кількість товарів настільки зменшиться, що виконання договору закупівлі в такому обсязі не відповідатиме господарській меті укладення замовником договору закупівлі.
Отже, дотримання сторонами договору про закупівлю імперативних вимог пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України “Про публічні закупівлі”, що передбачає спосіб та порядок зміни ціни за одиницю товару, є обов`язковим. Відповідно, у разі порушення таких вимог можуть наставити правові наслідки, передбачені статтями 215, 216 Цивільного кодексу України.
Розірвання сторонами договору, виконаного повністю або частково, не позбавляє сторони права на звернення до суду з позовом про визнання такого договору недійсним. Так само не перешкоджає поданню відповідного позову закінчення строку (терміну) дії оспорюваного правочину до моменту подання позову. Аналогічна правова позиція Верховного суду викладена у постанові від 27.11.2018 у справі № 905/1227/17.
Згідно з частини 1 статті 203, частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Недодержання сторонами вказаних вимог є підставою для визнання недійсним правочину. 
Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин, стаття 215 Цивільного кодексу України).
Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи (частини 1, 5 статті 216 Цивільного кодексу України).
При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину враховуються загальні положення статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене та в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулося. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 31.10.2023 у справі № 908/722/20, від 29.08.2023 у справі № 909/635/22, від 27.06.2023 у справі № 916/97/21.
Крім того, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків та, у разі задоволення позовних вимог, зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 18.05.2023 у справі № 906/743/21, від 03.08.2023 у справі № 909/654/19, від 19.10.2022 у справі № 912/278/21.
Таким чином, оскільки відповідачами, всупереч інтересам держави, без будь-яких належних на те правових підстав, в порушення норм законодавства та положень укладеного договору, укладено спірні додаткові угоди №3 від 14.07.2023, №4 від 21.08.2023, №5 від 15.09.2023, №6 від 15.12.2023 до Договору про закупівлю (постачання) електричної енергії № 050720/2 від 30.05.2023, якими підвищено ціну за одиницю товару на 50,25% від ціни у договорі, що суперечить чинному законодавству у сфері публічних закупівель, яке встановлює обмеження у виді 10%, колегія суддів констатує, що наявні підстави для визнання недійсними вищенаведених додаткових угод до договору, на підставі яких неправомірно підвищено ціни на електричну енергію.
Аргументи ПрАТ "Харківенергозбут" про невстановлення підстав недійсності правочинів є безпідставними, оскільки судом встановлено порушення імперативних норм законодавства, що регулюють порядок зміни істотних умов договору про закупівлю, що відповідно до статей 203, 215 Цивільного кодексу України є достатньою підставою для визнання правочинів недійсними.
На підставі Додаткових угод № 3 від 14.07.2023, № 4 від 21.08.2023, № 5 від 15.09.2023, № 6 від 15.12.2023 до Договору про закупівлю (постачання) електричної енергії № 050720/2 від 30.05.2023 на рахунок Постачальника надмірно сплачено бюджетних коштів на загальну суму 687 786,13 грн. 
КНП ХОР «Обласна дитяча клінічна лікарня» самостійно укладаючи Договір, оплата яких здійснюється за бюджетні кошти прийняла запропоновані Постачальником умови, якими збільшується ціна за одиницю товару, що фактично призвело до зменшення обсягів закупівлі, та, як наслідок, надмірну переплату бюджетних коштів.
Згідно із частиною 1 статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.03.2023 у справі №522/22473/15-ц звернула увагу на те, що у разі, якщо на виконання оспорюваного правочину стороною сплачено кошти або передано інше майно, то задоволення позовної вимоги про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути ефективним способом захисту, лише якщо вона поєднується з позовною вимогою про стягнення коштів на користь товариства або про витребування майна з володіння відповідача, зокрема на підставі частини першої статті 216, статті 387, частин першої, третьої статті 1212 Цивільного кодексу України.
Так, відповідно до частини першої - другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Частиною третьою статті 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Велика Палата Верховного Суду у подібних правовідносинах у постанові від 24.01.2024 у справі №922/2321/22 щодо правової природи коштів, сплачених споживачем постачальнику електричної енергії за ціною, визначеною у додаткових угодах, якими були внесені зміни до істотних умов договору про закупівлю щодо ціни товару, зважаючи на те, що такі додаткові угоди були визнані недійсними (а відтак і не породили жодних правових наслідків для їх сторін), виснувала, що грошові кошти (надмірно сплачені за додатковими угодами), є такими, що були безпідставно одержані відповідачем, а тому підлягають поверненню у відповідності до вимог статей 216, 1212 Цивільного кодексу України.
Оскільки на підставі Додаткових угод № 3 від 14.07.2023, № 4 від 21.08.2023, № 5 від 15.09.2023, № 6 від 15.12.2023 до Договору про закупівлю (постачання) електричної енергії № 050720/2 від 30.05.2023 надмірно та безпідставно КНП ХОР «Обласна дитяча клінічна лікарня» сплачено бюджетних коштів на загальну суму 687 786,13 грн., які підлягають стягненню з ПрАТ "Харківенергозбут" відповідно до наведених вище положень законодавства.
Таким чином, колегія суддів доходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.
Відтак, доводи апеляційної скарги прокурора знайшли своє підтвердження в матеріалах справи.
Згідно положень статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. 
Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Згідно з ч. 1 , 2 статті 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку щодо задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування рішення Господарського суду Харківської області від 17.02.2026 у справі №922/2295/25 з прийняття нового рішення про задоволення позову.
Відповідно до пп. б), в) пункту 4 частини 1 статті 282 Господарського процесуального кодексу України, у постанові має бути зазначений новий розподіл судових витрат у разі скасування чи зміни рішення.
Колегія суддів вважає за необхідне покласти витрати зі сплати судового збору на ПрАТ “Харківенергозбут” (відповідач-1), оскільки саме ПрАТ “Харківенергозбут” було ініціатором укладення незаконних додаткових угод до договору про закупівлю електричної енергії на підставі неналежних доказів коливання ціни на товар шляхом надсилання відповідних листів-повідомлень КНП ХОР «Обласна дитяча клінічна лікарня» (відповідач-2).
Керуючись статтями 129, 269, п. 2 ч.1 ст.275, п.3, 4 ч.1 статті 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської обласної прокуратури задовольнити.
Рішення Господарського суду Харківської області від 17.02.2026 у справі №922/2295/25 скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким позов прокурора задовольнити.
Визнати недійсною Додаткову угоду №3 від 14.07.2023 до Договору про закупівлю (постачання) електричної енергії №050720/2 від 30.05.2023, укладену між Комунальним некомерційним підприємством Харківської обласної ради "Обласна дитяча клінічна лікарня" (код ЄДРПОУ 02003600) та Приватним акціонерним товариством "Харківенергозбут" (код ЄДРПОУ 42206328).
Визнати недійсною Додаткову угоду №4 від 21.08.2023 до Договору про закупівлю (постачання) електричної енергії №050720/2 від 30.05.2023, укладену між Комунальним некомерційним підприємством Харківської обласної ради "Обласна дитяча клінічна лікарня" (код ЄДРПОУ 02003600) та Приватним акціонерним товариством "Харківенергозбут" (код ЄДРПОУ 42206328).
Визнати недійсною Додаткову угоду №5 від 15.09.2023 до Договору про закупівлю (постачання) електричної енергії №050720/2 від 30.05.2023, укладену між Комунальним некомерційним підприємством Харківської обласної ради "Обласна дитяча клінічна лікарня" (код ЄДРПОУ 02003600) та Приватним акціонерним товариством "Харківенергозбут" (код ЄДРПОУ 42206328).
Визнати недійсною Додаткову угоду №6 від 15.12.2023 до Договору про закупівлю (постачання) електричної енергії №050720/2 від 30.05.2023, укладену між Комунальним некомерційним підприємством Харківської обласної ради "Обласна дитяча клінічна лікарня" (код ЄДРПОУ 02003600) та Приватним акціонерним товариством "Харківенергозбут" (код ЄДРПОУ 42206328).
Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (61057, Харківська область, м. Харків, вул. Гоголя, буд. 10, код ЄДРПОУ 42206328) на користь Харківської обласної ради (вул. Сумська, 64, м. Харків, 61002, код ЄДРПОУ 24283333) надмірно сплачені кошти в сумі 687 786,13 грн. (шістсот вісімдесят сім тисяч сімсот вісімдесят шість гривень 13 копійок). 
Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (61057, Харківська область, м. Харків, вул. Гоголя, буд. 10, код ЄДРПОУ 42206328) на користь Харківської обласної прокуратури (код 02910108, банк отримувач: Державна казначейська служба України м. Київ, рахунок №UA178201720343160001000007171, код банку 820172, банк отримувача: Держказначейська служба України; код класифікації видатків бюджету (КЕКВ): 2800) 17943,03 грн. судового збору за подання позовної заяви та 26914,55 грн. судового збору за подання апеляційної скарги. 
Видати накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту до Верховного суду у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено 28.04.2026.

Головуючий суддя П.В. Тихий

Суддя С.Ч. Жельне 

Суддя О.В. Плахов