КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 червня 2026 року м. Київ №320/49949/24
Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши в електронній формі у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ТОВ "МД ЄВРОТРЕЙД" до Київської митниці Держмитслужби України про визнання протиправними та скасування рішень,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернулось через систему «Електронний суд» ТОВ "МД ЄВРОТРЕЙД" з позовом до Київської митниці Держмитслужби України, у якому просить суд:
- визнати протиправними та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів від 14.06.2024 №UA100350/2024/000004/2 та від 20.07.2024 за № UA100350/2024/000017/2.
Позивач вважає протиправними рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів від 14.06.2024 №UA100350/2024/000004/2 та від 20.07.2024 №UA100350/2024/000017/2. Позивач зазначає, що під час митного оформлення надав усі документи, передбачені статтею 53 Митного кодексу України, які підтверджують заявлену митну вартість товарів за основним методом – за ціною договору. На думку позивача, подані документи не містили розбіжностей, ознак підробки чи недостовірних відомостей, а тому у митного органу були відсутні законні підстави для відмови у застосуванні першого методу визначення митної вартості. Позивач вказує, що спрацювання системи управління ризиками АСАУР саме по собі не є підставою для коригування митної вартості товарів. Також позивач вважає, що митний орган безпідставно застосував резервний метод визначення митної вартості, не довівши неможливості застосування попередніх методів та не обґрунтувавши належним чином використані джерела інформації. У зв`язку з цим позивач просить визнати спірні рішення протиправними та скасувати їх.
Ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.
Відповідач проти задоволення позову заперечує та вважає його необґрунтованим. Київська митниця зазначає, що під час перевірки поданих документів встановила наявність розбіжностей та неповноту відомостей, необхідних для підтвердження числових значень складових митної вартості товарів. Відповідач вказує, що за обома митними деклараціями спрацювали ризики АСАУР, що стало підставою для проведення додаткового контролю правильності визначення митної вартості товарів. На думку митниці, декларант не усунув сумніви щодо достовірності заявленої митної вартості та не надав усіх необхідних документів на вимогу митного органу. Відповідач зазначає, що у зв`язку з неможливістю застосування основного методу та інших другорядних методів митна вартість була правомірно визначена резервним методом відповідно до статті 64 Митного кодексу України. Відповідач також вказує, що спірні рішення містять усі реквізити та обґрунтування, передбачені законодавством. 
Позивач не погоджується з доводами відповідача та вважає їх такими, що суперечать нормам митного законодавства та фактичним обставинам справи. Позивач зазначає, що спрацювання системи АСАУР має виключно рекомендаційний характер і не може бути самостійною підставою для відмови у прийнятті заявленої митної вартості. На думку позивача, митний орган не довів наявності розбіжностей у документах, які б впливали на числові показники митної вартості товару. Позивач наголошує, що митна декларація країни відправлення, прайс-листи, коносаменти та інші документи дозволяли ідентифікувати товар, його кількість, ціну та умови поставки. Позивач також вказує, що митниця фактично обмежилась загальними посиланнями на недоліки документів без конкретизації того, які саме числові значення митної вартості залишились непідтвердженими. 
Відповідач зазначає, що доводи відповіді на відзив фактично дублюють аргументи позовної заяви та не спростовують правомірності дій митного органу. Київська митниця наголошує, що неодноразово повідомляла позивача про причини неможливості прийняття заявленої митної вартості та про перелік документів, необхідних для усунення виявлених сумнівів. Відповідач посилається на практику Верховного Суду, відповідно до якої обов`язок доведення заявленої митної вартості покладається на декларанта. Митниця зазначає, що резервний метод був застосований після проведення консультацій з декларантом та з урахуванням раніше визнаних митними органами рівнів митної вартості аналогічних товарів. На думку відповідача, оскаржувані рішення відповідають вимогам статей 55 та 64 Митного кодексу України, а тому підстав для їх скасування немає. 
Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
Товариство з обмеженою відповідальністю «МД Євротрейд» (код ЄДРПОУ 37783352) здійснює діяльність у сфері оптової торгівлі продуктами харчування. 
26.12.2023 між ТОВ «МД Євротрейд» та компанією LAIWU WENYUAN FOOD-STUFF CO., LTD (КНР) укладено зовнішньоекономічний контракт №26/12 на поставку продуктів харчування на умовах FOB Qingdao (Інкотермс-2020). 
27.12.2023 продавцем виставлено рахунок-проформу №LWWY23106 на поставку імбиру маринованого рожевого та білого загальною вартістю 17 600 доларів США. 
04.01.2024 ТОВ «МД Євротрейд» здійснило попередню оплату у сумі 5 280 доларів США. 
07.03.2024 товар було відвантажено за коносаментом №ZYTC240301301 у контейнерах №SUDU7928870 та №HASU1108758 до порту Констанца (Румунія). 
31.05.2024 позивач сплатив залишок вартості товару у сумі 12 320 доларів США. 
14.06.2024 уповноваженим митним брокером подано митну декларацію №24UA100350723225U8 для митного оформлення товару «імбир маринований рожевий» та «імбир маринований білий» загальною вартістю 17 600 доларів США. Митна вартість була заявлена за першим методом – за ціною договору. 
За результатами контролю Київська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів від 14.06.2024 №UA100350/2024/000004/2, визначивши митну вартість із застосуванням резервного методу. Джерелом інформації стали раніше оформлені митні декларації на аналогічний товар. Різниця митних платежів склала 297 012,77 грн.
Також між ТОВ «МД Євротрейд» та компанією CHINA MARK FOODS TRADING CO., LTD (КНР) діяв зовнішньоекономічний контракт від 24.02.2021 №24/02 щодо поставки продуктів харчування на умовах FOB Shanghai.
09.04.2024 продавцем виставлено інвойс №FX24062 на поставку насіння кунжутного та кунжутової олії загальною вартістю 90 342,50 доларів США. 
19.07.2024 декларантом подано митну декларацію №24UA100350726178U1, у якій митна вартість товарів також була визначена за основним методом. 
За результатами перевірки документів митний орган дійшов висновку про наявність розбіжностей у поданих документах, витребував додаткові документи та 20.07.2024 прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA100350/2024/000017/2 із застосуванням резервного методу визначення митної вартості. 
Не погоджуючись із рішеннями від 14.06.2024 №UA100350/2024/000004/2 та від 20.07.2024 №UA100350/2024/000017/2, ТОВ «МД Євротрейд» звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом про визнання їх протиправними та скасування. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке. 
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справляння митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13 березня 2012 року № 4495-VI, який набув чинності з 1 червня 2012 року (далі - МК України).
Відповідно до положень статті 49 МК України (тут і далі по тесту всі нормативно-правові акти наведені в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною першою статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
За правилами частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною другою статті 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Частиною четвертою статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:
1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;
2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;
3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Частинами першою-третьою статті 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Частиною п`ятою статті 54 МК України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:
1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості
2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;
3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;
4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;
5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;
6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Зокрема, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина 6 вказаної статті МК України).
Відповідно до частини дванадцятої статті 264 МК України, у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.
Згідно з частини першої статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів (частина 7 статті 55 МК України).
Положення статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:
1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:
а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;
б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);
в) не впливають значною мірою на вартість товару;
2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;
3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;
4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Частиною другою статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Відповідач вправі був витребувати додаткові документи лише за наявності обґрунтованих сумнівів у правильності визначення митної вартості. Відповідно до статті 53 МК України це є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість вимоги додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Законодавство визначає, що сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (частина третя статті 53 МК України).
Проте відповідач не зазначив, які саме відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів відсутні у поданих документах, та вимагав надати транспортні (перевізні) документи та дані щодо навантаження-розвантаження тощо, незважаючи на умови поставки FOB, умови постачання якої покладають обов`язки нести всі витрати й ризики, пов`язані з транспортуванням товару в місце призначення, включаючи (де це буде потрібно) будь-які збори для експорту з країни відправлення на продавця, а не покупця.
Так, до електронної митної декларації для підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем були надані наступні документи: зовнішньоекономічний контракт з виробником від 26.12.2023 № 26/12 (код 4104); рахунок-фактура (інвойс) від 27.12.2023 № LWWY23106 (код 0380); банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару від 04.01.2024 № 2 та від 31.05.2024 № 79 (код 3001); транспортні (перевізні) документи, а саме, коносамент від 07.03.2024 № ZYTC240301301 (код 0705) та автотранспортні накладні (CMR) б/н від 06.06.2024 (код 0730); документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, а саме, довідка про транспортні витрати від експедитора ТОВ «Марлайн» від 05.06.2024 № 05 (код 3007), рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги від 06.05.2024 № 617 та 618, від 10.06.2024 № 782 (код 3004); договір про надання транспортно-експедиційних послуг від 27.10.2021 № 27/10; декларація митної вартості до ЕМД; прайс-лист на товар від 01.12.2023 (строк дії до 01.08.2024); заявка про надання транспортно-експедиційних послуг № 33 від 26.02.2024; договір на перевезення товару (між експедитором та перевізником) від 17.09.2021 № 170920211; митна декларація країни відправлення від 04.03.2024 № 439020240000005710. 
У другому випадку до електронної митної декларації для підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем були надані наступні документи: зовнішньоекономічний контракт від 24.02.2021р. № 24/02 (код 4100); рахунок-фактура (інвойс) від 09.04.2024р. № FX24062 (код 0380); банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару від 14.03.2024р. № 36 та від 25.06.2024р. № 96 (код 3001); рахунок-проформа від 04.03.2024р. № FX24062 (код 0325); заява № FX24062 від 15.03.2024р. (код 9000); транспортні (перевізні) документи, а саме, коносамент (Bill of Lading) від 15.04.2024р. № ZYTC240401801A (код 0705) та автотранспортна накладна (CMR) від 13.07.2024р. № 771302 (код 0730); документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, а саме, довідка про транспортні витрати від 11.07.2024р. № 11/07-3 (код 3007), рахунок від експедитора № 918 від 11.07.2024р. (код 3004); договір про надання транспортно експедиційних послуг від 27.10.2021р. № 27/10; декларація митної вартості до ЕМД; прайс-лист на товар від 01.03.2024р. № ХО0103; договір на перевезення товару автотранспортом від 01.10.2019р. № 01102019 (між експедитором та перевізниками); митні декларації країни відправлення від 10.04.2024р. в розрізі товарів №№: 223120240001265143, 223120240001265158, 223120240001265168, 223120240001265189 та 223120240001265207. 
Вказані документи дають можливість в повній мірі ідентифікувати товар, що ввозиться на - територію України, і визначити його вартість за основним методом - за ціною договору.
Судом встановлено, що умови поставки, найменування товару, його асортимент, кількість, ціна та загальна вартість визначені сторонами у зовнішньоекономічних контрактах №26/12 від 26.12.2023 та №24/02 від 24.02.2021, а також конкретизовані у відповідних рахунках-проформах, інвойсах та інших товаросупровідних документах, поданих до митного оформлення. Зазначені документи містять усі відомості, необхідні для ідентифікації товару та підтвердження його вартості.
Відповідно до п. 1.2. контракту №26/12 від 26.12.2023 (LAIWU WENYUAN FOOD-STUFF CO., LTD) продукція поставляється згідно з інвойсами, які є невід`ємною частиною контракту. Перелік документів, які продавець має вислати покупцю на кожну партію товару визначений п. 2.5. Контракту. Зобов`язання та відповідальність за оформлення (наявність) документів та печаток на них несе продавець. Розділом 5 контракту також передбачено, що загальна сума контракту відповідає сумам інвойсів (проформам-інвойсів), що є невід`ємною частиною даного контракту та відповідає умовам поставки FOB Qingdao, Китай (Інкотермс-2020). Валюта контракту – долари США. Найменування, асортимент, кількість, ціна, вартість продукції визначаються сторонами контракту в інвойсах по кожній окремій поставці. Умови оплати – передоплата, яка може здійснюватися частинами, або за фактом поставки продукції. Точні суми передоплати та умови платежів вказуються в інвойсах по кожній окремій поставці. (п.п. 5.1. – 5.5. контракту).
Відповідно до п. 1.2. контракту №24/02 від 24.02.2021 (CHINA MARK FOODS TRADING CO., LTD) продукція поставляється згідно з інвойсами, які є невід`ємною частиною контракту. Перелік документів, які продавець має вислати покупцю на кожну партію товару визначений п. 2.5. Контракту. Зобов`язання та відповідальність за оформлення (наявність) документів та печаток на них несе продавець. Розділом 5 контракту також передбачено, що загальна сума контракту відповідає сумам інвойсів (проформам-інвойсів), що є невід`ємною частиною даного контракту та відповідає умовам поставки FOB SHANGHAI, Китай (Інкотермс-2010). Валюта контракту – долари США. Найменування, асортимент, кількість, ціна, вартість продукції визначаються сторонами контракту в інвойсах по кожній окремій поставці. Умови оплати – передоплата, яка може здійснюватися частинами, або за фактом поставки продукції. Точні суми передоплати та умови платежів вказуються в інвойсах по кожній окремій поставці. (п.п. 5.1. – 5.5. контракту)
Таким чином, повна вартість доставки товару на митну територію України була включена у заздалегідь визначену вартість товару за контрактом і здійснювалась постачальником, а тому деталі організації та вартості його транспортування не впливали на визначення митної вартості товару за основним методом.
Разом з тим, частиною другою статті 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість, є, зокрема, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Тобто всупереч вимогам законодавства відповідач не зазначив конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також не обґрунтував необхідність перевірки сумнівних відомостей та не виконав обов`язку щодо витребування лише тих документів, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Відповідач не навів доказів або доводів про те, що подані позивачем основні та додаткові документи не дозволяли відповідачу у належний спосіб перевірити числове значення складових митної вартості товарів та відомості щодо їх ціни.
У постановах від 18.01.2018 у справі №816/747/15-а та від 04 вересня 2018 року у справі №826/26363/15 Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду дійшов висновку, що рішення митного органу має містити конкретизацію і обґрунтування того, які саме розбіжності містять подані документи, щодо яких складових митної вартості наявні сумніви та яким чином додатково витребувані документи зможуть підтвердити складові митної вартості.
Також Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду зауважив, що митний орган має пояснити, яким чином виявлена неузгодженість у митній декларації за наявності інших товаросупровідних документів вплинула чи могла вплинути на задекларовану позивачем митну вартість товару; повідомити декларанта про те, які саме обставини та/або числові показники потребують додаткового підтвердження, які відомості запитувані документи мають підтвердити.
У той же час, як зазначено раніше, позивач для підтвердження митної вартості товару подав відповідачу усі документи, що передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України, в яких містилися дані, на підставі яких можна визначити усі числові значення складових митної вартості: найменування Товару, що підлягає поставці, його кількість, ціну та умову поставки.
Проформа - інвойси від 27.12.2023 №LWWY23106 та від 09.04.2024 №FX24062 містять найменування товару, що підлягає поставці, його кількість, країна виробництва, ціна за одиницю, загальна вартість та умова поставки FOB.
Суд враховує, що поставка товару здійснювалася на умовах FOB Qingdao та FOB Shanghai відповідно до правил Інкотермс. За таких умов продавець зобов`язаний доставити товар до порту відвантаження та здійснити його завантаження на борт судна, після чого ризики випадкової загибелі або пошкодження товару переходять до покупця. Водночас зазначені умови поставки були прямо визначені сторонами у зовнішньоекономічних контрактах та враховані при формуванні ціни товару, що підтверджується поданими до митного оформлення документами.
Відповідно до наявних матеріалів справи, ціни на товар вказані у специфікаціях і включають в себе всі витрати продавця, у тому числі витрати на доставку та навантаження на борт судна, упаковку, маркування, митне очищення в країні експорту, оформлення сертифіката походження.
Суд зауважує, що зазначені супутні витрати продавця не є складовими митної вартості в розумінні частини десятої статті 58 Митного кодексу України, оскільки такі витрати включені до ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті, а тому не впливають на числові значення митної вартості товарів. При цьому, правилами міжнародної торгівлі, Митного кодексу України та жодним нормативно-правовим актом не встановлено обов`язку продавця окремо зазначати в рахунку (інвойсі) числові складові витрат на супутні послуги, якщо згідно з умовами поставки вони включені до ціни товару.
Таким чином, зазначення продавцем у вказаних специфікаціях та інвойсах ціни на товар, включаючи всі узгоджені сторонами та умовами поставки FOB супутні витрати продавця, без окремого зазначення в специфікації та рахунку (інвойсі) числових складових таких витрат, не суперечить та повністю відповідає умовам поставки FOB за правилами Інкотермс-2010 та не може трактуватись як розбіжність в поданих документах.
Зважаючи на викладене, у відповідача були відсутні обґрунтовані та законні підстави для витребування у позивача додаткових даних, оскільки йому були надані усі необхідні документи на підтвердження визначення митної вартості товару за ціною контракту, які містили в собі вичерпну інформацію щодо відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та не містили жодних розбіжностей чи ознак підробки.
Відтак, докази, наявні в матеріалах справи, чітко свідчать про неналежний та поверхневий аналіз з боку відповідача наданих йому документів.
Зазначене вище свідчить, що позивач виконав всі вимоги Митного кодексу України, необхідні для митного оформлення і підтвердження митної вартості товару. Надані позивачем документи підтверджують числові значення складових митної вартості: документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар, ціну та його оплату; відомості в них не мають протиріч та розбіжностей, а отже у сукупності містять відомості, які підтверджують числові значення митної вартості й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення позивачем. Також відповідачу були надані докази 100% оплати за поставлений Товар та лист постачальника про отримання оплати у повному обсязі.
Зважаючи на відсутність обставин, що виключають можливість застосування основного методу визначення митної вартості, що передбачені частиною першою статті 58 МК України, декларантом у митній декларації було визначено митну вартість товару саме за ціною договору (вартість операції). Вартість товару, що була вказана у митній декларації є ціною, погодженою сторонами у Договорі про поставку.
Відповідач же жодними належними та допустимими доказами не обґрунтував підтвердження неправомірності задекларованої митної вартості товару, не навів чітких доводів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товарів, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів в достовірності наданої інформації та не дають можливості визначити митну вартість шляхом застосування обраного основного методу за ціною договору.
Слід зазначити, що відповідно до позиції Верховного Суду, висловленій у Постанові від 18.12.2018р. у справі № 820/7133/15 для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості недостатньо однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана.
Суд звертає увагу, що в оскаржуваних рішеннях відповідач обмежився загальними посиланнями на наявність розбіжностей у документах та недостатність відомостей для підтвердження митної вартості товарів, однак не конкретизував, які саме складові митної вартості залишилися непідтвердженими, які числові значення викликали сумніви та яким чином виявлені недоліки унеможливлювали застосування основного методу визначення митної вартості за ціною договору. За таких обставин суд доходить висновку, що відповідачем не доведено наявності обґрунтованих підстав для відмови у застосуванні першого методу визначення митної вартості та переходу до резервного методу.
Решта доводів сторін не спростовують висновків суду. 
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, положень проаналізованого законодавства, наявних у матеріалах справи доказів та встановлених судом обставин справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За подання даного адміністративного позову до суду позивачем було сплачено за реквізитами Київського окружного адміністративного суду судовий збір в розмірі 8547,84 грн згідно платіжної інструкції. Отже, в силу приписів статті 139 КАС України сплачений судовий збір в розмірі 8547,84 грн підлягає відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
Визнати протиправними та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів від 14.06.2024 №UA100350/2024/000004/2 та від 20.07.2024 за №UA100350/2024/000017/2.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МД Євротрейд» (02151, м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 66, код ЄДРПОУ 37783352) за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці (адреса: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 8-А; код ЄДРПОУ 43997555) судові витрати у вигляді судового збору у сумі 8547 (вісім тисяч п`ятсот сорок сім) грн 84 коп. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Суддя Лисенко В.І.