16.06.2026 
ЄУН 334/3504/26
2/337/2536/2026
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)

16 червня 2026 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді – Мурашової Н.А.
за участю секретаря – Туяк О.К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», місце знаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, буд.133-А, до  ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:
15.04.2026 позивач через систему «Електронний суд» звернувся до Дніпровського районного суду м. Запоріжжя з вказаним позовом, який мотивує тим, що 02.02.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №02.02.2025-100002210, відповідно до якого останній отримав в кредит грошові кошти в розмірі 3000,00грн., зі сплатою процентів за користування кредитними коштами 1% в день, комісії за надання кредиту в розмірі 7% від суми кредиту або 210,00грн., комісії за обслуговування кредиту в розмірі 210,00грн., строком на 189 днів – до 09.08.2025. Відповідач належним чином не виконує взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту та сплаті процентів за користування ним, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в загальній сумі 9540,00грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту – 3000,00грн, заборгованості за процентами – 4410,00грн., комісії – 210,00грн., додаткової комісії – 420,00грн., неустойки – 1500,00грн.
Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2662,40грн. 
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 16.04.2026 матеріали позовної заяви передано на розгляд за підсудністю до Хортицького районного суду м. Запоріжжя, куди і надійшли 20.05.2026.
Ухвалою суду від 22.05.2026 відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні з викликом сторін.
Представник позивача в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, відзиву на позов або зустрічного позову не подав.
Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, в т.ч. у відсутність відповідача на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого.
Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За змістом ст.3,6,627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
Згідно з ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики.
Так, згідно з ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.1-3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем на даний час визначається Законом України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015р. (далі – Закон №675).
Суд встановив, що між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем ОСОБА_1 02.02.2025 було укладено кредитний договір №02.02.2025-100002210, відповідно до якого відповідач отримав в кредит грошові кошти у розмірі 3000,00грн., зі сплатою процентів за користування кредитними коштами 1% в день, комісії за надання кредиту в розмірі 7% від суми кредиту або 210,00грн., комісії за обслуговування кредиту в розмірі 210,00грн., строком на 189 днів – до 09.08.2025.
Вказаний кредитний договір укладений за допомогою ІТС Товариства та підписаний позичальником/відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором Е198.
Відповідач, підписавши кредитний договір прийняв на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором, зокрема, здійснювати погашення кредиту відповідно до графіку платежів.
Листом №1-0804 від 08.04.2026 ТОВ «Універсальні платіжні рішення» повідомив ТОВ «Споживчий Центр» про успішність операцій з переказу коштів, здійснених на підставі договору про переказ коштів №ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024, зокрема, транзакція №641731698 від 02.02.2025 о 18:33:29, в сумі 3000,00грн. на платіжну картку № НОМЕР_1 . 
Крім того, умовами договору у випадку порушення позичальником строків повернення кредиту передбачено нарахування штрафних санкцій.
Згідно розрахунку заборгованість відповідача перед за вищевказаним кредитним договором становить 9540,00грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту – 3000,00грн, заборгованості за процентами – 4410,00грн., комісії – 210,00грн., додаткової комісії – 420,00грн., неустойки – 1500,00грн.
Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд вважає встановленим та доведеним, що сторони, діючи вільно, на власний розсуд, уклали електронний кредитний договір, оформлений письмовим документом і підписаний сторонами в порядку, передбаченому ст.207 ЦК України та Законом України «Про електронну комерцію».
При цьому, суд враховує, що правомірність укладеного між сторонами кредитного договору як правочину ким-небудь із сторін не оспорена, тому він є чинним і обов`язковим для виконання. 
Кредитор надав позичальнику/відповідачці кошти шляхом їх перерахування за реквізитами банківської картки, які остання повинна була повернути в строк до 09.08.2025.
Разом з тим, судом встановлено, що відповідачка порушила умови укладеного кредитного договору, оскільки належним чином не виконувала свого зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування ним, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, стягнення якої позивач має права вимагати в судовому порядку.
В межах цієї справи позивач вимагає стягнення з відповідачки заборгованості за вказаним кредитним договором, яка складається із заборгованості за тілом кредиту – 3000,00рн., заборгованості за процентами – 4410,00грн., комісії – 210,00грн., додаткової комісії – 420,00грн., неустойки – 1500,00грн.
Цей розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується копією кредитного договору, відповідними розрахунками, наданими позивачем, які суд вважає належними та допустимими доказами. 
При цьому, відповідачка обґрунтованого заперечення проти позову не подала, в судове засідання не прибула і жодним чином позовні вимоги не спростувала. 
В той же час, оцінивши обставини справи, суд вважає заявлені позивачем вимоги в частині стягнення з відповідачки штрафу в розмірі 1500,00грн. необґрунтованими та безпідставними.
Так, дійсно за умовами укладеного між сторонами електронного кредитного договору передбачено обов`язок позичальника/відповідачки сплатити кредитору/позивачу неустойку/пеню у разі порушення строків повернення кредиту на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день понадстрокового користування.
Разом з тим, відповідно до п.18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Загальновідомою обставиною є те, що з 24.02.2022 по цей час в Україні діє воєнний стан.
Суд відхиляє як безпідставні посилання представника позивача як на правомірність нарахування неустойки/пені на норми спеціального законодавства - Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" №3498-IX від 22.11.2023, який набрав чинності 24.12.2023), п.6 Прикінцевих та перехідних положень якого встановлює, що споживач звільняється від сплати неустойки (пеня, штраф) за прострочення зобов`язання лише за кредитними договорами, що були укладені у період з 01.03.2020 до тридцятого дня включно з дня набрання чинності цим законом, тобто до 24.01.2024, і відповідно з 24.01.2024 заборона нарахування неустойки відсутня.
Суд виходить з того, що за змістом ч.2 ст.4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є саме Цивільний кодекс України, а не окремі закони. Вказане узгоджується з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 10.10.2018 у справі №362/2159/15-ц і підтвердженими усталеною судовою практикою.
Крім того, з системного аналізу як приписів п.6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», так і п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, вбачається, що відповідні положення Закону України «Про споживче кредитування» не мають предметом свого правового регулювання правовідносини щодо нарахування пені під час воєнного стану в державі, а стосуються унормування цивільного законодавства у зв`язку з іншими обставинами, а саме прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг".
Отже, в силу п.18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України відповідачка звільнена від сплати на користь позивача передбаченої кредитним договором та нарахованої неустойки/пені в розмірі 1500,00грн. за порушення строків повернення кредиту, у зв`язку з чим в цій частині позовних вимог слід відмовити.
В іншій частині визначений позивачем розмір заборгованості за кредитним договором ґрунтується на умовах кредитного договору та нормах чинного законодавства, підтверджений належним чином та відповідачкою не спростований, тому стягненню з відповідачки підлягає заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 8040,00грн. (тіло кредиту – 3000,00рн., заборгованості за процентами – 4410,00грн., комісії – 210,00грн., додаткової комісії – 420,00грн.)
На підставі вищевикладеного, позов ТОВ «Споживчий Центр» слід задовольнити часткового.
Згідно з ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам на суму 8040,00грн. або 84,28% від первісно заявлених (8040,00грн. х 100% / 9540,00грн) витрати по сплаті судового збору в сумі 2243,87грн (2662,40грн х 84,28% / 100%). 
Керуючись ст.15,16,526,530,549,610,627,629,633,634,638,1049,1054,1056-1 ЦК України, ст.2,4,5,12,13,76-82,89,141, 259, 263-265,280 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», ЄДРПОУ 37356833, місце знаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, буд.133-А, р/р НОМЕР_3 , МФО 305299, заборгованість за кредитним договором №02.02.2025-100002210 від 02.02.2025 в загальному розмірі 8040,00грн., в рахунок повернення судових витрат по сплаті судового збору 2243,87грн., усього 10 283,87грн (десять тисяч двісті вісімдесят три гривні 87 копійок).
Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя    Н.А. Мурашова