Справа № 642/688/26
Провадження № 3/642/306/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ 

07 травня 2026 р.           м. Харків

Холодногірський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судду Балабая С.С.,
за участю секретаря судового засідання Ажиппо О.О.,
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
захисника ОСОБА_1 – адвоката Бреславець М.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу, яка надійшла з УПП в Харківській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В:
До Холодногірського районного суду м. Харкова вищезазначений адміністративний матеріал надійшов з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 576244 від 26.01.2026 встановлено, що 26.01.2026 о 23 год. 02 хв. у м. Харкові по вул. Залютинській поблизу буд. 3 26.01.2026 о 23 год 02 хв за адресою м. Харків по вул. Залютинській поблизу буд.3 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом аudi 80, днз НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість обличчя, звужені зіниці, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНР ХОР ОКНЛ за адресою м. Харків, вул. Ахієзерів, 18а відмовився на місці зупинки, чим порушив п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП. Велась відеофіксація 471995, 475707, 475525.
У судове засідання ОСОБА_1 та його захисник Бреславець М.Г. з`явилися, просили закрити провадження у справі за відсутності складу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, посилаючись на відсутність ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 під час зупинки транспортного засобу працівниками поліції під його керуванням, а тому відповідно й відсутності підстав для його направлення для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі. Крім того, посилалися на відсутність відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, зазначаючи про те, що після отримання правової консультації ОСОБА_1 висновив згоду на проходження такого огляду, однак був позбавлений такої можливості працівниками полії, які посилалися на те, що протокол відносно нього вже складений.
Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, встановив наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.
Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно зі статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Частиною першою статті 130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до вимог статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно вимог статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статей 251, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган, посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та ін.
Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у її релевантному зв`язку із нормами Закону чинними на момент вчинення правопорушення, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід враховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків або зафіксованому технічними пристроями відеозапису, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Згідно з п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У розумінні вимог п.7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015, огляд у закладі охорони здоров`я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.
Суб`єктами правопорушень, передбачених ст.130 КУпАП, є водії транспортних засобів та судноводії.
Згідно п. 1.10 ПДР України зазначається, що транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на нього спеціального обладнання чи механізмів. Механічний транспортний засіб - це транспортний засіб, що рухається за допомогою двигуна.
Відповідно до практики Касаційного кримінального суду Верховного Суду слідує, що будь-який транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму, належить до механічних транспортних засобів. Вищезазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду №278/3362/15-к від 01.03.2018.
Статтею 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, встановлений чіткий алгоритм дій щодо проведення огляду водія на стан алкогольного ( іншого ) сп`яніння і оформлення його результатів.
Згідно п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Виходячи з пунктів 2, 4, 6 Розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (надалі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці, крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення (п. 9 Розділу ІІ Інструкції) . Огляд водія транспортного засобу на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я проводиться у присутності поліцейського в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря — фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне вдосконалення за відповідною програмою згідно із законодавством. Тематичне вдосконалення обов`язково включає в себе опрацювання методики відбору зразків, їх консервування, маркування, упаковки, зберігання та транспортування до лабораторії, а також документальне оформлення всіх цих процедур. (п. 2 Розділу ІІІ Інструкції). Кожний випадок огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я реєструється в журналі реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 20 Розділу ІІІ Інструкції).
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Як вже зазначалося вище, відповідно до ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
Нормативним актом, який регулює питання застосування технічних засобів відеозапису є Інструкція із застосування поліцією технічних приладів, затверджена Наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026, відповідно до пункту 5 Розділу ІІ цієї Інструкції включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
З досліджених у судовому засіданні відеозаписів з бодикамер поліцейських слідує, що Відеозапис ведеться не з початку виконання поліцейськими службових обов`язків, запис починається з моменту сперечання ОСОБА_1 щодо наявності у нього ознак накротичного сп`яніння, за змістом розмови слідує, що подіям, з яких починається запис передував його конфлікт з співробітниками поліції, запис починається зі слів ОСОБА_1 : «Ви знущаєтесь на ді мною, я через дві години попаду до дому, вам не сподобалось, як я щось робив». Про наявні в нього ознаки наркотичного сп`яніння зазначені в протоколі співробітник поліції ОСОБА_1 не повідомив, лише зазначив, що у останнього звужені зіниці очей, які не реагують на світло. При цьому, як слідує з досліджених в судовому засіданні відеозаписів з бодикамер поліцейських, слідує, що ОСОБА_1 під час спілкування з співробітниками поліції знаходився в автомобілі на водійському сидінні, двері з боку водія були зачинені, спілкування проходило через привідкрите скло двері з боку водія, працівниками поліції не проводилась належна перевірка стану зіниць особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме не здійснювалось освітлення очей ліхтариком з метою встановлення їх реакції на світло. 
Крім цього, записи з бодикамер поліцейських не доводять факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Так з них слідує, що ОСОБА_1 повідомляє співробітників поліції про те що він є служителем баптистської церкви, взагалі не вживає алкоголю, не курить та тим паче не вживає наркотичних речовин, його обурює твердження поліцейських про наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння, з цього приводу відбувається суперечка між ним по поліцейським, яка в даних умовах не свідчить про поведінку, що не відповідає обстановці. Крім того, суд зазначає, що відеозаписи з бодикамери не підтверджують неприродню блідість обличчя ОСОБА_1 , на фрагментах відеозапису, коли на обличчя ОСОБА_1 потрапляє світло вбачається наявність рум`янця на обличчі. 
Отже, суд доходить висновку про відсутність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння та, відповідно, відсутність підстав у співробітників поліції вважати, що він перебував у стані наркотичного сп`яніння та відповідно вимагати від нього проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Крім того, з записів з бодікамер, досліджених у судовому засіданні, вбачається, що ОСОБА_1 заперечував можливість працівників поліції встановити у нього ознаки наркотичного сп`яніння, зазначав, що запізно звільниться з лікарні у випадку, якщо він поїде туди для проходження огляду, просив співробітників поліції відмінити своє рішення про необхідність проходження огляду. На питання співробітника поліції (час на відеозаписах зафіксовано у 23.14 , щодо проходження огляду на стан накркотичного спяніння у медичному закладі, ОСОБА_1 не відповів відмовою, а зазначив, що йому потрібно спочатку зателефонувати адвокату. Під час його спроби зателефонувати, співробітники поліції стукали у вікна авто, та неодноразово вимагали від ОСОБА_2 надати відповідь щодо того чи згоден він пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, на що останній не відповідаючи відмовою, просив надати йому час для того, що б зв`язатися з адвокатом. У 23.18 співробітник поліції, під час, коли ОСОБА_1 розмовляє по телефону, знов пропонує йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 просить зачекати та дати йому поспілкуватися, на що працівники поліції повідомляють йому, що така поведінка розцінюється ними, як відмова від проходження огляду та починають оформлювати протокол у справі про адміністративне правопорушення. При ознайомленні з протоколом про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 зазначив, що він не відмовлявся та не відмовляєтся від проходження огляду, що також зафіксовано на бодикамери поліцейських.
Крім того, суд зазначає, що співробітниками поліції не було роз`яснено особі, яка притягається до адміністративної відповідальності права, передбачені ст. 63 та 268 КУпАП України.
Під час надання пояснень в судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що під час зупинки транспортного засобу працівники поліції цікавилися в нього чи не перебуває він в розшуку, як ухилянт, намагалися відчинити двері та витягти його з автомобіля, погрожували відвести його в ТЦК, саме на цьому ґрунті й виник конфлікт між ним та робітниками поліції і цим пояснюється його поведінка під час спілкування з поліцейськими. Він зазначив, що він не досяг мобілізаційного віку, після чого його було повідомлено про нібито наявність в нього ознак наркотичного сп`яніння. Саме ці обставини не зафіксовані на бодикамери поліцейських. Пояснення щодо подальшого розвітку подій відповідають дослідженим в судовому засіданні відеозаписам з бодикамер поліцейських. Крім того, ОСОБА_1 азначив, що є членом релігійної громади «Ясна поляна» церкви євангельських християн-баптистів, проводить молодіжні служіння та є служителем медіа-напрямку церкви, відповідно до вчення та правил Церкви її членам суворо заборонено вживати алкоголь та наркотичні засоби. Надав до суду довідку та характеристику від релігійної громади на підтвердження цих обставин. 
Отже, суд приходить до висновку, що пояснення ОСОБА_1 щодо обставин інкримінованого йому адміністративного правопорушення відповідають дослідженим у судовому засіданні, долученим до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписам з бодикамер співробітників поліції, а щодо конфлікту між ним та поліцейськими, який виник з приводу намагання доставити його до ТЦК, який в подальшому й став підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП внаслідок нібито виявлення в нього ознак наркотичного сп`яніння та відмови від проходження відповідного огляду, ці його пояснення не спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.
Окремо суд зазначає, що постановою від 07.04.2026 задоволено клопотання захисника – адвоката Бреславець М.Г., витребувано з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції повні відеозаписи з бодікамер поліцейських, які фіксують складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП від 26.01.2026.
При цьому Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції повернуло вказану вище постанову суду без виконання не надавши пояснень, щодо її невиконання.
Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).
Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними статтею 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також статтею 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.
У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.
Європейський суд з прав людини у справах «Енгель та інші проти Нідерландів» («Engel and Others v. the. Netherlands», 08 червня 1976 року, no. 5100/71, 5101/71, 5102/71, 5354/72, 5370/72),«Озтюрк проти Німеччини»(«Ozturk v. Germany», 21 лютого 1984 року, no. 8544/79), «Лутц проти Німеччини» («Lutz v. Germany», 25 серпня 1987 року, no. 9912/82), тлумачить поняття «кримінальний» автономно, тобто незалежно від національної термінології, включаючи сюди адміністративні, дисциплінарні, митні проступки тощо.
У справі «Barbera, Messegu and Jabardov. Spain» від 06.12.1998 Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитись на користь цієї особи.
У своєму рішенні від 10.02.1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.
Відповідно до частини 3 статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. У відповідності із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах та в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Крім того, слід звернути увагу на те, що Верховний суд під час розгляду справ дійшов усталеної практики щодо застосування принципу презумпції невинуватості під час розгляду справ, а саме те, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
З досліджених у судовому засіданні доказів вбачається, що у ОСОБА_1 під час зупинки транпортного засобу під його керуванням співробітниками поліції ознаки наркотичного сп`яніння були відсутні, при спілкуванні з працівниками поліції він не відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Оцінивши усі наявні у справі докази з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до висновку, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Таким чином, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 130 ч.1, 245, 247 ч. 1 п. 1, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-
П О С Т А Н О В И В:
Закрити провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
На постанову може бути подана апеляція до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя        С.С. Балабай