ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
Іменем України

14 травня 2026 року	м. Дніпро	Справа № 640/11062/22	

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Свергун І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом адвоката Лелеки Ганни Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов адміністративний позов адвоката Лелеки Ганни Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 (далі – позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві (далі – відповідач), в якому представник позивача просить:
- визнати неправомірною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України м. Києва щодо неприйняття до розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення/перерахунку пенсії з додатками на підтвердження його страхового стажу, виплат заробітної плати;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України м. Києва зробити перерахунок пенсії ОСОБА_1 із урахуванням наданих документів на підтвердження його страхового стажу, виплат заробітної плати; 
- визнати неправомірними рішення та бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України м. Києва щодо не проведення нарахування ОСОБА_1 пенсії відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" №1282-ХІ від 03.07.1991 та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, із застосуванням індексу споживчих цін наростаючим підсумком та зміною прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, починаючи з 07 жовтня 2009 року по день звернення до суду;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України м. Києва нарахувати та виплатити індексацію пенсії ОСОБА_1 , відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" №1282-ХІ від 03.07.1991 та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, починаючи з 07 жовтня 2009 року із обов`язковим відновленням обчислення індексу споживчих цін з наростаючим підсумком та зміною прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб з 07 жовтня 2009 року по день звернення до суду.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 до жовтня 1991 р. проживав у Жовтневому районі (зараз Солом`янський район) АДРЕСА_1 , отримував пенсію за віком, надалі виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю, в зв`язку з чим виплату пенсії було припинено.
29 серпня 2016 року Солом`янським районним судом м. Києва у адміністративній справі №760/1040/16-а зобов`язано Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві (Управління Пенсійного фонду України в Солом`янському районі м. Києва) вжити дій щодо поновлення виплати раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 07 жовтня 2009 року, з урахуванням вимог ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Проте, пенсія в належному розмірі не поновлена, перерахунки відповідно до вимог статті 42 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не здійснені.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві на адвокатський запит було надано відповідь, що за інформацією Управління праці та соціального захисту населення Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації в книзі обліку архівних пенсійних справ за 1991-1998 р. за № 33118 занесено архівну пенсійну справу гр. Пекер (так зазначено за описом) ОСОБА_2 пенсійні справи, термін виплати який закінчився до 1998 року, в Управлінні праці та соціального захисту населення Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації не зберігаються. Пенсію гр. ОСОБА_1 було призначено органами соціального захисту та припинено виплату в 1991 р., пенсійна справа або інші документи стосовно заявника на зберігання до Головного управління не передавались. Оскільки відсутні оригінали документів, які б засвідчували періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи громадянина ОСОБА_1 , виплату пенсії поновлено з 07.10.2009 р. в мінімальному розмірі пенсії станом на 01.09.1996 р.- дату введення в обіг грошової одиниці - гривня.
02 вересня 2021 року представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про поновлення виплати пенсії з урахуванням перерахунку та виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 29.08.2016 у справі № 760/1040/16-а разом з пакетом документів.
20.09.2021 Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві було розглянуто вищезазначене звернення та повідомлено, що оскільки заява подана у формі звернення та неоформлена належним чином, відсутні підстави для розгляду питання щодо перерахунку або відмови в перерахунку пенсії. Крім того, було зазначено, що позивачу було поновлено виплату пенсії згідно рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 29.08.2016 у адміністративній справі № 760/1040/16-а з 07.10 2009 р. в мінімальному розмірі 16.62 грн. (розмір мінімальної пенсії станом на - 01.09.1996 р.) та порекомендовано для поновлення та перерахунку пенсії звернутись позивачу особисто із заявою та необхідними документами згідно Порядку.
В січня 2022 року було направлено по пошті заяву встановленого зразка про призначення/перерахунок пенсії апостильована та завірена підписом гр. ОСОБА_1 з додатками. 
06.04.2022 ГУ ПФ України в м. Києві було знову повідомлено, що для проведення будь-якого перерахунку позивачу необхідно звернутися до ГУ із заявою встановленого зразка до будь-якого відділу обслуговування громадян або через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України.
Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду. 
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.07.2022 відкрито провадження в адміністративній справі; визначено, що справа буде розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
23.08.2022 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено, що 16.09.2021 за вхідним номером 40245/8 Управлінням зареєстровано заяву представника позивача про поновлення виплати пенсії з урахуванням перерахунку та виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 29.08.2016 у справі № 760/1040/16-а, яка направлена на адресу Управління засобами поштового зв`язку разом з додатковими документами.
Листом Управління № 2600-0309-8/155178 від 29.09.2021 у відповідь на вищезазначену заяву, повідомлено представника позивача, що позивачу поновлено виплату пенсії згідно постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 29.08.2016 в справі № 760/1040/16-а з 07 жовтня 2009 року в мінімальному розмірі 16,62 (розмір мінімальної пенсії станом на 01.09.1996).
Вищезгаданим листом також рекомендовано позивачу звернутись особисто із заявою оформленою належним чином та необхідними документами (як передбачено Порядком № 22-1 у редакції постанови правління ПФУ України від 07.07.2014 № 13-1) для розгляду питання щодо перерахунку або відмови в перерахунку пенсії.
Представник позивача звернувся до Управління із зверненням від 08.09.2021 щодо поновлення та перерахунку виплати пенсії, яке зареєстроване в Головному управлінні 16.09.2021 за номером 40245/8.
Управління вчинило дії щодо розгляду звернення представника Позивача від 08.09.2021, яке зареєстроване в Головному управлінні 16.09.2021 за номером 40245/8, в рамках Закону України «Про звернення громадян».
Оскільки зазначена заява не відповідає формі встановленій Порядком, а укладена у довільній формі, у відповідача обов`язку прийняти рішення не виникло. 
Таким чином, рішення щодо перерахунку або відмови в перерахунку пенсії Управлінням не приймалось.
Провести перерахунок пенсії з урахуванням вимог ст. 42 Закону неможливо, оскільки відсутні стаж та заробітна плата для обчислення пенсії. 
Оскільки Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України, індексація пенсій особам, що постійно проживають за межами України, не проводиться.
З урахуванням викладеного відповідач просив відмовити у задоволені позовних вимог.
07.09.2022 від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій останній наполягав на задоволенні позовних вимог.
Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.
На виконання положень Закону № 2825-IX справу передано на розгляд до Луганського окружного адміністративного суду.
Автоматизованою системою документообігу Луганського окружного адміністративного суду для розгляду цієї адміністративної справи визначена суддя Свергун І.О.
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 28.01.2025 прийнято адміністративну справу № 640/11062/22 до провадження; визначено розгляд справи продовжити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов такого.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , до жовтня 1991 р. проживав у Жовтневому районі (зараз Солом`янський район) м. Києва, отримував пенсію за віком, надалі виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю, в зв`язку з чим виплату пенсії було припинено.
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 29.08.2026 по справі № 760/1040/16-а зобов`язано Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві (Управління Пенсійного фонду України в Солом`янському районі м. Києва) вжити дій щодо поновлення виплати раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 07 жовтня 2009 року, з урахуванням вимог ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
02 вересня 2021 року представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про поновлення виплати пенсії з урахуванням перерахунку та виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 29.08.2016 у справі № 760/1040/16-а.
До вказаної заяви представником позивача було додано:
- свідоцтво про те, що людина жива; 
- копія паспорту; 
- копія трудової книжки ОСОБА_1 ;
- копія довідки Тресту по будівництву мостів, шляхопроводів та штучних споруджень від 31.07.1991 про те, що були здані документи, такі як трудова книжка, профспілковий квиток та партійний квиток;
- копія довідок Тресту по будівництву мостів, шляхопроводів та штучних споруджень щодо розміру заробітної плати за 1985-1990 роки (включно);
- копія «Поручения № 4080 (для пенсионеров по старости) от 12.02.1991»; 
- копія листа Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 16.06.2021 № 107-21/3439;
- архівна довідка Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 16.06.2021 № 21/202;
- архівна довідка Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 16.06.2021 №21/203;
- архівна довідка Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 16.06.2021 №21/204;
- архівна довідка Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 16.06.2021 №21/205;
- архівна копія особової картки ОСОБА_1 та наказу від 28.01.1974 №15-Л;
- копія довіреності для представника.
Листом від 29.09.2021 ГУПФУ в м. Києві повідомило представника позивача, що оскільки заява подана у формі звернення та неоформлена належним чином, відсутні підстави для розгляду питання щодо перерахунку або відмови в перерахунку пенсії. Також повідомлено, що ОСОБА_1 було поновлено виплату пенсії згідно рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 29.08.2016 по справі № 760/1040/16-а з 07.10.2009 в мінімальному розмірі 16.62 грн. (розмір мінімальної пенсії станом на - 01.09.1996 р.).
27.01.2022 представник позивача засобами поштового зв`язку звернувся до відповідача з заявою про призначення/перерахунок пенсії встановленого зразка. 
Листом від 06.04.2022 ГУПФУ в м. Києві повідомило представника позивача, що Порядком не передбачено можливість подання заяви представником заявника, та для проведення будь-якого перерахунку позивачу необхідно звернутися до Головного управління із заявою встановленого зразка до будь-якого відділу обслуговування громадян.
Відтак, судом встановлено, що згідно рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 29.08.2016 по справі № 760/1040/16-а виплату пенсії ОСОБА_1 було поновлено з 07.10.2009 в мінімальному розмірі 16.62 грн. (розмір мінімальної пенсії станом на - 01.09.1996 р.), при цьому відповідачем не прийнято до уваги, зокрема, надані представником позивача документи про підтвердження страхового стажу, виплату заробітної плати, та не проведено індексацію пенсії.
Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-ІV) розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Статтею 1 Закону № 1058-ІV передбачено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, передбачених цим Законом.
Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Як зазначено у статті 1 цього Закону, мінімальна пенсія - державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.
Положенням частини 2 ст. 5 Закону № 1058-ІV визначено, що виключно цим Законом визначаються мінімальний розмір пенсії за віком.
Статтею 24 Закону № 1058-ІV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Умови призначення та розмір пенсії за віком визначено статтями 26, 27 Закону № 1058-ІV.
В свою чергу, статтею 28 Закону № 1058-IV врегульовано мінімальний розмір пенсії за віком.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Закону № 1058-IV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де:
П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;
Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.
За бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.
При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.
Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону № 1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.
Частиною третьою цієї ж статті передбачено, що за наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено абзацом першим частини першої цієї статті, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі, пропорційному до наявного страхового стажу, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Для пенсій, призначених після 1 січня 2018 року, мінімальний розмір пенсії за віком, передбачений абзацом першим цієї частини, виплачується після досягнення особою віку 65 років. До досягнення цього віку таким особам може бути призначена державна соціальна допомога на умовах і в порядку, визначених Законом України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям".
За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.
Згідно частини 3 статті 42 Закону № 1058-IV з 1 січня 2016 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму/мінімальної заробітної плати. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність/мінімальної заробітної плати, визначених законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.
Також, частинами 1 та 2 статті 42 Закону №1058-ІV передбачено, що пенсії, призначені за цим Законом, індексуються відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення.
Відповідно до Закону України від 03.10.2017 року № 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" було виключено частину 1 статті 42 Закону № 1058-IV та викладено у новій редакції частину 2 статті 42 цього Закону.
Зокрема, положеннями абзаців 1 та 2 частини 2 статті 42 Закону № 1058-IV (в редакції від 11.10.2017) було установлено, що для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії. Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Вказаним Законом України від 03.10.2017 № 2148-VIII було доповнено статтю 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-XII частиною 5, якою визначено, що індексація пенсій здійснюється шляхом їх підвищення відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Законом України від 15.02.2022 № 2040-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення пенсійного законодавства» було внесено зміни, серед іншого, до абзацу 1 частини 2статті 42 Закону № 1058-IV та передбачено, що для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Одночасно Законом України від 15.02.2022 № 2040-IX було викладено у новій редакції частину 5 статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та установлено, що індексація пенсій проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Крім індексації пенсії, передбаченої частиною першою цієї статті, у разі якщо величина середньомісячної заробітної плати штатного працівника в Україні за даними центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, за минулий рік зросла, з 1 березня поточного року розмір пенсії підвищується на коефіцієнт, що відповідає не менш як 20 відсоткам темпів зростання середньомісячної заробітної плати штатного працівника в Україні порівняно з попереднім роком, крім випадків, коли підвищення пенсійних виплат за минулий рік перевищило цей коефіцієнт. Якщо коефіцієнт підвищення пенсійних виплат у минулому році був менший, ніж зазначений у цій частині, то збільшення пенсій здійснюється з урахуванням попереднього підвищення.
Розділ XV Закону № 1058-ІV доповнено пунктом 4-3 згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VIII від 03.10.2017, відповідно до якого пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 01.10.2017 перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017року Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», збільшений на 79 гривень.
Також постановою Кабінету Міністрів України «Питання проведення індексації пенсій» у 2019 році від 20.02.2019 № 124 установлено, що у 2019 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону № 1058-ІV затвердженим цією постановою, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,17.
Постановою Кабінету Міністрів України «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» від 20.02.2019 № 124 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону № 1058-ІV (далі - Порядок № 124), яким визначено механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону № 1058-ІV.
01 квітня 2020 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році», згідно п.п. 1 п. 2 якої у 2020 році перерахунок пенсій згідно з Порядком № 124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,11.
Також Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році» № 127 від 22.02.2021, якою установлено, що у 2021 році перерахунок пенсій згідно з Порядком № 124 проводиться з 1 березня із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,11.
У 2022 році відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» від 16.02.2022 № 118 перерахунок пенсій згідно з Порядком № 124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14.
Кабінетом Міністрів України у 2023 році також прийнято постанову «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» від 24.02.2023 №168, пунктом першим якої установлено, що з 01.03.2023 перерахунок пенсій згідно з Порядком № 124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197.
Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 установлено, що з 1 березня 2024 року перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та яких враховується для обчислення пенсії у розмірі (7405,03*1,0796=7994,47).
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 р. № 209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» (далі - Постанова № 209) з 1 березня 2025 року перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 Питання проведення індексації пенсій у 2019 році (Офіційний вісник України, 2019 р., № 19, ст. 663), проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,115.
Суд зазначає, що протягом усього періоду існування спірних у цій справі правовідносин, починаючи з 07.10.2009, норми Закону № 1058-IV у тій чи іншій редакції передбачали перерахунок раніше призначених пенсій з метою забезпечення індексації пенсії.
Крім індексації пенсії, передбаченої частиною першою цієї статті, у разі якщо величина середньомісячної заробітної плати штатного працівника в Україні за даними центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, за минулий рік зросла, з 1 березня поточного року розмір пенсії підвищується на коефіцієнт, що відповідає не менш як 20 відсоткам темпів зростання середньомісячної заробітної плати штатного працівника в Україні порівняно з попереднім роком, крім випадків, коли підвищення пенсійних виплат за минулий рік перевищило цей коефіцієнт. Якщо коефіцієнт підвищення пенсійних виплат у минулому році був менший, ніж зазначений у цій частині, то збільшення пенсій здійснюється з урахуванням попереднього підвищення.
Із системного аналізу наведених норм суд дійшов висновку, що перерахунок пенсії на виконання рішення суду повинен був автоматично розрахувати пенсію позивача за матеріалами пенсійної справи, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму у відповідному році, з урахуванням масових перерахунків згідно з постановами Кабінету Міністрів України, прийнятими відповідно до Порядку № 124 на виконання ч. 2 ст. 42 Закону № 1058-ІV.
Виконання вимог закону, в тому числі щодо проведення підвищення та перерахунку пенсій, є обов`язком відповідача.
Водночас, відповідачем всупереч вказаним нормам законодавства не було проведено перерахунок пенсії позивача з урахуванням підвищень, індексації, передбачених Законом України.
Як встановлено судом, на виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 29.08.2026 по справі № 760/1040/16-а позивачу поновлено виплату пенсії, починаючи з 07.10.2009, в мінімальному розмірі 16,62 грн. (розмір мінімальної пенсії станом на - 01.09.1996 р.).
Викладені обставини свідчать про те, що після поновлення позивачу виплати пенсії, перерахунок пенсії у відповідності до вимог пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та щорічна індексація пенсії передбачена статтею 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивачу не здійснювалася.
Суд зазначає, що вирішуючи питання про поновлення нарахування та виплати позивачу пенсії з 07.10.2009, відповідач зобов`язаний був розрахувати пенсію позивача відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в т.ч. враховуючи заробітну плату (дохід) позивача, розмір стажу (коефіцієнт стажу) тощо, а також в обов`язковому порядку врахувати усі зміни у законодавстві України, які були спрямовані на проведення перерахунків та підвищення пенсій громадянам України.
Також відповідач повинен був прийняти до уваги при розрахунку пенсії позивача надані представником позивача документи про підтвердження страхового стажу та виплату заробітної плати.
Отже, суд дійшов до висновку, що у спірних правовідносинах відповідач безпідставно провів перерахунок пенсії позивача у фіксованому розмірі.
З дня поновлення виплати пенсії на підставі рішення суду позивач користується усіма правами на підвищення та перерахунок пенсії згідно вимог Закону України № 1058-IV, будь-яких обмежень його прав, як пенсіонера, якому призначено виплату пенсії за рішенням суду, наведеним Законом не встановлено.
Твердження відповідача про те, що будь-які зобов`язання щодо проведення перерахунків пенсійної виплати на органи Пенсійного фонду судом не покладалося є безпідставними, так як відповідач в силу закону зобов`язаний проводити автоматичні перерахунки пенсії без будь-якого спеціального припису.
Щодо посилання представника відповідача на те, що Порядком не передбачено можливість подання заяви представником заявника, та для проведення будь-якого перерахунку позивачу необхідно звернутися до Головного управління із заявою встановленого зразка до будь-якого відділу обслуговування громадян, суд зазначає таке. 
Статтею 44 Закону № 1058-IV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин - звернення представника позивача з заявою про перерахунок пенсії) встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи. 
Частиною п`ятою статті 45 Закону № 1058-IV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Отже, передбачено можливість подачі заяви як особисто пенсіонером, так і його уповноваженим представником, при цьому, відсутні вказівки на те, що останній повинен звертатися до органу ПФУ особисто та позбавлений можливості надіслати заяву та належні документи поштою.
Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 20.02.2018 у справі № 757/12134/14-а.
При цьому суд зауважує, що як Законом № 1058-ІV, так і Порядком № 22-1 передбачено, що за наслідками розгляду заяви про призначення/перерахунок пенсії орган, що призначає пенсію, приймає відповідне рішення.
Так, представник позивача звернулась до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення/перерахунок пенсії встановленого зразка, проте ГУПФУ в м. Києві відмовило у перерахунку пенсії. При цьому ГУПФУ в м. Києві не приймалося рішення про відмову в перерахунку пенсії, як то передбачено статтею 45 Закону № 1058-ІV та пунктом 4.3 Порядку № 22-1.
Суд наголошує, що Законом № 1058-ІV та Порядком № 22-1 передбачено, що за наслідками розгляду заяви про перерахунок пенсії орган, що призначає пенсію, приймає відповідне рішення.
Однак, як установлено судом, відповідачем не було прийнято вмотивоване рішення за наслідками розгляду заяви представника позивача від 27.01.2022.
Суд зауважує, що після отримання відповідної заяви від позивача про перерахунок пенсії ГУПФУ в м. Києві повинне було розглянути цю заяву та прийняти мотивоване рішення.
Поняття принципу «належного врядування» розкрито у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04). 
Згідно позиції Європейського Суду з прав людини, яка вкладена у пунктах 70 та 71 рішення від 20.10.2011 у справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04): «Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), п. 119). Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), n. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії" (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі "Трґо проти Хорватії" (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року).
Таким чином, принцип «належного врядування» застосовується Європейським судом з прав людини лише відносно майнових прав (права власності на майно) фізичних та юридичних осіб, які гарантуються статтею 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Судом установлено, що ГУПФУ в м. Києві не було виконано вимоги Закону № 1058-ІV та Порядку № 22-1 при розгляді заяви позивача. 
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У рішеннях по справах "Клас та інші проти Німеччини", "Фадєєва проти Росії", "Єрузалем проти Австрії" Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.
Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.
Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Оскільки в силу статті 45 Закону № 1058-ІV та пункту 4.3 Порядку № 22-1 передбачено обов`язок органу Пенсійного фонду щодо прийняття відповідного рішення про призначення пенсії або про відмову в призначенні пенсії, суд вважає, що територіальний орган Пенсійного фонду має виключну компетенцію у питаннях призначення пенсії. Отже, зазначене питання віднесено до дискреційних повноважень територіального органу Пенсійного фонду. 
Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.
Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
В даному випадку рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 не приймалося. 
Таким чином, зважаючи на обставини справи, враховуючи, що настання для позивача негативних наслідків пов`язано із бездіяльністю ГУПФУ в м. Києві, яка полягає в неналежному розгляді заяви позивача, тому належним, правильним та ефективним способом захисту порушеного права в даному випадку є визнання протиправною бездіяльності ГУПФУ в м. Києві щодо неналежного розгляду заяви позивача від 27.01.2022 та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 27.01.2022 про перерахунок пенсії. 
Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
На підставі викладеного позовні вимоги належать до часткового задоволення.
Щодо посилання відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду суд зазначає таке.
З матеріалів справи судом встановлено, що про порушення своїх прав позивач об`єктивно міг дізнатися з листа ГУПФУ в м. Києві від 06.04.2022.
До суду з даним позовом представник позивача звернувся 20.07.2022, тобто в межах шестимісячного строк, визначеного статтею 122 КАС України, тому строку звернення до суду в даному випадку не пропущено.
Згідно з матеріалами справи позивач при зверненні до суду з позовом сплатив 1984,80 грн судового збору.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФУ в м. Києві пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, а саме - в сумі 992,40 грн.
Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Лелеки Ганни Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (код за ЄДРПОУ 42098368, місцезнаходження: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 27.01.2022 про перерахунок пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.01.2022 про перерахунок пенсії, з урахуванням правових висновків, викладених в рішенні суду.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві грн 40 коп.).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду. 

Суддя 	І.О. Свергун