Справа № 297/3318/23

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року м. Берегове 
Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ГАЛ Л. Л., за участю секретаря Геревич Т.С., позивача ОСОБА_1 , відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , представника відповідачів за ордером – адвоката Кухта О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Гарапко Христина Миколаївна, про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання нерухомого та рухомого майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на частину нерухомого та рухомого майна,
встановив:
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Гарапко Х.М., про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання нерухомого та рухомого майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на частину нерухомого та рухомого майна.
Зокрема, ОСОБА_1 просив встановити факт проживання однією сім`єю його, ОСОБА_1 , та ОСОБА_5 більше п`яти років з листопада 2002 року по 16 вересня 2022 року; визнати придбаний на його кошти у вересні 2006 року і капітально відремонтований перебудований на двоповерховий будинок АДРЕСА_1 та будинок АДРЕСА_2 , спільною сумісною власністю та визнати за ним право власності 1/2 частини у кожному житловому будинку садибного типу; визнати земельну ділянку під придбаним на його кошти у вересні 2006 року будинком АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0691 га. спільною сумісною власністю та визнати за ним право власної на 1/2 частини цієї земельної ділянки.
Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, як він зазначає, його дружина ОСОБА_5 . Після її смерті відкрилася спадщина за законом, до складу якої, зокрема, входять три житлові будинки садибного тину за адресою: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 . Окрім позивача, право на спадкування за законом в першу чергу має її син від попередньогошлюбу ОСОБА_6 .
05 жовтня 2022 року позивач звернувся в першу Мукачівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за законом. Однак там йому повідомили, що спадкова справа відкрита приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Гарапко Х.М., куди і скерували його заяву.
Позивач зазначає, що з листопада 2002 року по 16 вересня 2022 року він та ОСОБА_5 укладення шлюбу проживали разом, вели спільний побут, який окреслював коло прав і обов`язків кожного, турбувалися один про одного. Позивач відповідав за зовнішні стосунки сім`ї. Займався організацією матеріального забезпечення родини, вів ремонтні, проектні та будівельні роботи по переплануванню і перебудові будинку АДРЕСА_1 . Здійснював юридичний супровід усіх справ та відносини з юридичними та фізичними особами. Зокрема на власні кошти купив та, за спільною згодою його і ОСОБА_5 , оформив договір купівлі на дружину ОСОБА_5 будинок АДРЕСА_1 . Таке рішення було обумовлено важливою подією у житті ОСОБА_5 , а саме днем її народження ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
У подальшому в період часу з жовтня 2006 року до кінця 2011 року ОСОБА_1 перебудував будинок з одно на двоповерховий, довівши його первинну загальну площу з 99,1 м.2 до 188 м.2.Балансова вартість будинку станом на 01.01.2020 року складає 876 000 грн. Здійснив за власні кошти приватизацію земельної ділянки під цим житловим будинком садибного типу загальною площею 0,0329 га, а потім добився в Берегівській міській раді права розширення та приєднання до первинної ділянки нову земельну ділянки ще на 0,0362 га, довівши загальну площу землі до 0,0691 га. Оформив державний акт на землю та отримав її оцінку на загальну суму 79 948 грн. 70 коп. Упродовж 2003 - 2020 років фізично та фінансово здійснив капітальний ремонт двоповерхового будинку в АДРЕСА_2 , загальною площею 160 м.2 та балансовою вартістю 734 000 грн., де вони мешкали разом з ОСОБА_5 у період коли перебудовували будинок по АДРЕСА_1 . Там він замінив сантехніку, змінив меблі на кухні, замінив вікна дерев`яні на пластикові. Замінив вхідні двері, міжкімнатні двері і підлогу в усьому будинку. Сприяв пошуку та найманню будівельної бригади з Іршавського району для повної заміни старого даху на новий. Здійснив закупи бруса та обрізної дошки на заміну даху обсягом 15 м.3. Контролював виконання робіт найманими будівельниками. ОСОБА_5 самотужки не могла без його фізичної, а головне фінансової підтримки й активній участі, вказане зробити. 
За найменшими підрахунками, лише грішми у період з листопада 2002 року по 16 вересня 2021 року він вклав у спільний побут родини не менше 40 000 доларів США, що у перерахунку на гривні по курсу НБУ становить близько 1 500 000 гривень.
Згідно вимог ст. 74 СК України вважає, що наведене дає йому право вимагати визнати будинок АДРЕСА_1 , придбаний особисто ним у вересні 2006 року, та будинок АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю та визнати за ним право власності на 1/2 частину вказаних будинків садибного типу.
До взаємних прав і обов`язків, що мав у їх сім`ї, вважав слід віднести його кропітку роботу по супроводу підприємницької діяльності, договірно-правових договорах з санепідемстанцією Львівської залізниці, у якої вони орендували приміщення кафе на залізничної ст. Берегове, претензійній роботі з банками по численних кредитах, які набрала ОСОБА_5 , до їхнього знайомства, тобто до листопада 2002 року. Через Берегівський районний суд встановлював низку юридичних фактів щодо її сина від попереднього шлюбу ОСОБА_7 . Це зокрема з останніх судових справ по захисту честі та гідності. Від імені ОСОБА_5 готував та подавав до Берегівської податкової інспекції щорічні звіти про доходи від підприємницької діяльності за період з 2003 по 2019 роки. З 2020 року ОСОБА_5 припинила підприємницьку діяльність. 
ОСОБА_5 вела побут, а після перебудови будинку АДРЕСА_1 у 2008 році взяла на себе обов`язки по керуванню, функціонуванню, розміщенню відпочиваючих у мотелі «Моя хатинка». При цьому, витрати на меблювання мотелю (ліжка, телевізори, стільці, столики, шафи тощо) вони несли порівну.
Приблизно з 2010 року ОСОБА_5 почала потребувати специфічного медичного лікування. З огляду на його соціальний статус інваліда війни, а він є кадровим військовим, старшим офіцером у відставці, наділений державою по життєво пільгами, не міг допустити, щоб його дружину лікували на загальних підставах, а діагноз став відомим стороннім особам та міг зашкодити її авторитету в м. Берегове. Тому він лікував ОСОБА_5 за власний, рахунок у Мукачівському військовому шпиталі, де вона завжди мала окрему палату, належний сервіс та кваліфіковане лікування і при цьому високий рівень конфіденційності. 
Через особисті зв`язки позивач домовився з керівництвом клініки пластичної хірургії «Віртус» і понад десять разів возив ОСОБА_5 за власні кошти на лікування у м. Одесу. Там її лікували від варикозу на ногах і обличчі. Також вони разом неодноразово відпочивали у санаторіях МО України у м. Ялта Республіки Крим. Їздили за кордон в Італію та Йорданію.
Крім того, він опікувався вихованням і навчанням сина ОСОБА_5 від попереднього шлюбу ОСОБА_7 . Водив його до школи, вчив читати і писати,заохочував його заняття у секції греко-римської боротьби у Берегівській дитячій спортивній школі. Возив на змагання з цього виду спорту у м. Мукачево. По закінченню школи ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 сприяв його вступу до Стрийського фахового коледжу ЛНУП. Брав участь у батьківських зборах учбової групи технікуму. Возив туди харчі. По закінченню коледжу переконав його вступити на заочне відділення Львівського національного університету природокористування (колишній Львівський сільхозінститут). Кілька разів возив туди на сесії, допомагав з їх здачею. Організовував та частково фінансував бенкет весілля ОСОБА_7 з ОСОБА_8 в ресторані с. Дийда, Берегівського району, а ще проведення уродин первістка цієї подружньої пари в іншому ресторані с. Дийда. При цьому, і на весіллі і на уродинах він разом з ОСОБА_5 був у якості батьків нареченого. 
Крім того, на прохання ОСОБА_5 він у 2006 році замовив, з`їздив та привіз з м. Іршанськ Житомирсьої області пам`ятник на могилу її батьків – ОСОБА_9 , який помер у 2003 році, та ОСОБА_10 . Пам`ятник встановлений на цвинтарі у м. Берегове за його кошти.
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 31.01.2024 року за заявою ОСОБА_1 накладено арешт на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 , та на 1/2 частину будинку АДРЕСА_2 (том 1, а. с. 125-127).
Іншою постановою Закарпатського апеляційного суду від 31.01.2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Берегівського районного суду від 16.10.2023 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (том 1, а. с. 128-129).
19 лютого 2024 року ОСОБА_1 подав заяву про збільшення позовних вимог у справі, а саме просив визнати, придбаний на його кошти у вересні 2006 року і капітально відремонтований і перебудований ним на двоповерховий будинок садибного типу АДРЕСА_1 , будинок садибного типу АДРЕСА_2 , та будинок садибного типу АДРЕСА_3 , спільною сумісною власністю та визнати за ним, ОСОБА_1 , право власності на 1/2 частини у кожному з трьох житлових будинках садибного типу; визнати автомобілі марки «Volkswagen» модель «Caddy», 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; марки «ВАЗ» модель «21099», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1999 року випуску; марки «ИЖ» модель «2717», реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2002 року випуску; «ИЖ» модель «2717», реєстраційний номер НОМЕР_4 , 2005 року випуску, спільною сумісною власністю та визнати за ним, ОСОБА_1 , право власності на 1/2 частини у кожному з цих чотирьох автомобілів (том 1, а.с. 135).
Крім того, 19 лютого 2024 року позивачем ОСОБА_1 подано заяву про накладення арешту на майно та заборону вчинення певної дії, а саме просив накласти арешт на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , та автомобілі: марки «Volkswagen» модель «Caddy», 2012 рік випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; марки «ВАЗ» модель «21099», реєстраційний номер НОМЕР_2 ; 2003 року випуску; марки «ИЖ» модель «2717», реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2002 року випуску; «ИЖ» модель «2717», реєстраційний номер НОМЕР_4 , 2005 року випуску (том 1, а. с. 140).
Ухвалою Берегівського районного суду від 29.02.2024 року заявлений головуючим суддею Гецко Ю.Ю. самовідвід задоволено (том 1, а. с. 144-145).
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.03.2024 року визначено головуючим суддею у справі суддю Гал Л.Л..
Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 12.03.2024 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково. Накладено арешт на 1/2 частину житлового будинку за адресою АДРЕСА_3 , та транспортні засоби: марки «Volkswagen» модель «Caddy», 2012 рік випуску, номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_5 ; марки «ВАЗ» модель «21099», номерний знак НОМЕР_2 , 1999 року випуску; VIN: НОМЕР_6 ; марки «ИЖ» модель «2717», номерний знак НОМЕР_3 , 2002 року випуску; VIN: НОМЕР_7 ; «ИЖ» модель «2717», номерний знак НОМЕР_4 , 2005 року випуску VIN: НОМЕР_8 до набрання рішенням суду законної сили у даній справі (том 1, а. с. 155-157).
Ухвалою Берегівського районного суду від 11.03.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху (том 1, а. с. 152).
Ухвалою Берегівського районного суду від 28.03.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу ОСОБА_1 , оскільки вказівки ухвали від 11.03.2024 року в установлений триденний строк після отримання її копії ним не були виконані в повному обсязі (том 1, а. с. 164-165).
Крім того, 16 квітня 2024 року позивач ОСОБА_1 подав заяву про заборону вчинення певної дії та звернення судових рішень до виконання (том 1, а. с. 167).
Ухвалою Берегівського районного суду від 18.04.2024 року в задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом заборони вчинення певної дії та звернення судових рішень до виконання відмовлено (том 1, а. с. 171-174).
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 17.10.2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Кухта О.В., залишено без задоволення, а ухвалу Берегівського районного суду від 12.03.2024 року залишено без змін. Іншою постановою Закарпатського апеляційного суду від 05.11.2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Берегівського районного суду від 18.04.2024 року залишено без змін (том 2, а. с. 12-15, 38-42).
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 31.10.2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено та ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 28.03.2024 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (том 2, а.с. 23-24).
Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 20.12.2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження (том 2, а. с. 48-50).
Крім того, іншою ухвалою Берегівського районного суду від 20.12.2024 року клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено частково та від відповідача ОСОБА_2 витребувано: 1) копію правовстановлюючих документів про право власності на житлові будинки (Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) та технічні паспорти на садибні (індивідуальні) житлові будинки за адресою: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_4 ; 2) Державний акт на приватну власність на земельну ділянку загальною площею 0,0691 га за адресою: АДРЕСА_1 ;3) технічний паспорт на автомобіль марки «Volkswagen» модель «Caddy», 2012 рік випуску, номерний знак НОМЕР_1 . Однак, відмовлено у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування від відповідача ОСОБА_2 довідок-характеристик на житлові будинки та відеоматеріалів з весілля та зі святкової події з нагоди уродин дитини ОСОБА_2 та ОСОБА_11 (том 2, а. с. 51-52).
27 січня 2025 року ОСОБА_1 подав клопотання про витребування доказів від приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу Гарапко Х.М., а саме спадкову справу (том 2, а. с. 70-71).
05 березня 2025 року представник відповідача ОСОБА_2 – адвокат Кухта О.В. подала заяву про виклик свідків, згідно якої просила викликати в судове засідання та допитати в якості свідків 14 осіб для встановлення дійсних обставин справи, а саме чи проживали разом позивач ОСОБА_1 із ОСОБА_5 однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, чи вели спільне господарство, чи займалися купівлею рухомого та нерухомого майна (том 2, а. с. 79-80).
Крім того, 05 березня 2025 року представник відповідача ОСОБА_2 – адвокат Кухта О.В. подала відзив на позовну заяву та заяву про збільшення позовних вимог, який мотивований тим, що викладені позивачем обставини щодо спільного проживання, спільного побуту, взаємними правами і обов`язками, наявності спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлею майна, участю у витратах на утримання житла, його ремонтом та інше із ОСОБА_5 є надуманими, безпідставними, жодними належними, допустимими та достовірними доказами не підтверджені.
Так, позивач не зазначає де саме та за якою адресою він разом із ОСОБА_5 проживали та вели спільний побут, як і не надає належні, допустимі та достовірні докази таких фактів.
У позивача також відсутні докази того, що він займався ремонтом та будівельними роботами будинку АДРЕСА_1 , немає доказів того, що позивачем закуповувались будівельні матеріали для будівництва, також у останнього немає жодного належного доказу, що ним отримувалась проектна документація на перепланування та перебудову вказаного будинку.
Позивач ОСОБА_1 дійсно був адвокатом у ОСОБА_5 , вона уповноважувала його на представлення її інтересів у відповідних органах та підприємствах, що підтверджується наданими позивачем довіреностями, але це не означає, що ОСОБА_1 має право зловживати своїми правами та обов`язками як адвокат, всупереч всім законам, володіючи документами покійної клієнтки ОСОБА_5 , звертатись до суду про встановлення факту проживання з нею однією сім`єю та ставити питання поділу належного їй майна.
Окрім того, житловий будинок АДРЕСА_1 , належав ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Берегівської державної нотаріальної контори 10.10.2006 року за № 3-4296. У даному договорі ОСОБА_1 був представником продавців ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , а тому він не може аж ніяк стверджувати, що даний будинок він купляв за власні кошти тай ще, як він зазначає, у вересні 2006 року до дня народження ОСОБА_5 ..
Позивач взагалі не володіє належним чином інформацією щодо набуття права власності на будь-яке майно, яке є предметом даної справи.
Що стосується розписок від ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , то розписка від імені ОСОБА_12 є не належним доказом, оскільки вона написана не українською (державною) мовою.
Щодо розписки від ОСОБА_13 , то така подана позивачем у неякісній копії і зрозуміти її зміст неможливо. 
Позивачем ОСОБА_1 до позову додаються два квитки, які останній зазначає своїм власноручним підписом «на літак», проте дані квитки є не належними та недопустимими доказами, оскільки вони не українською (державною) мовою, належний переклад до таких відсутній.
Що стосується долучених позивачем копій 8-ми проїзних документів, то з таких взагалі не зрозуміло кому такі належать, оскільки жоден проїзний квиток не містить прізвища ОСОБА_5 , а тому долучати це як належний та допустимий доказ спільних поїздок позивача і ОСОБА_5 є неприпустимим.
Щодо поданих до позову копій виписних епікризів на ОСОБА_5 , то такі також піддаються сумніву, оскільки видані позивачу 29 вересня 2022 року на запит, який позивач оформлював від адвокатської контори «Волосенко та сини» вже після смерті ОСОБА_5 , тобто позивач користуючись повноваженнями вже померлої особи, звертався із запитом до установи про отримання документів.
Крім того, якщо позивач із померлою ОСОБА_5 спільно проживали, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, то позивач зобов`язаний долучити докази сплати комунальних послуг та утримання житла, спільних покупок побутових речей, відео та фотографії житла в якому разом проживали, заявити допитати свідків, які підтвердять факт їхнього спільного проживання, проте такі докази у даній справі - відсутні.
Що стосується чотирьох долучених позивачем фотографій, які ним власноручно підписані «Святкування ювілею ОСОБА_14 в ресторані «Жайворонок» м. Берегова» та «Подружжя ОСОБА_15 на відпочинку 14-25 жовтня 2011 року в м. Оман», то це тільки особисті його твердження, які належними, допустимими доказами також не підтверджені.
Твердження позивача про те, що він опікувався та виховував сина ОСОБА_5 від попереднього шлюбу, а саме ОСОБА_2 , також не відповідають дійсності та будуть спростовані показами ОСОБА_2 , який бажає бути допитаним у даній справі в якості свідка.
Вимоги щодо будинку за адресою: АДРЕСА_3 , також є безпідставними та такий не стосується предмету спору, оскільки 1/2 частина цього будинку належала ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Берегівської державної нотаріальної контори Мирончук О.В.15.10.2004року за р. № 2-5388, решта 1/2 будинку належить брату померлої ОСОБА_5 - ОСОБА_3 .. 
Подана ОСОБА_1 позовна заява та заява про збільшення позовних вимог є надуманими та безпідставними, ОСОБА_1 користуючись тим, що при житті ОСОБА_5 вів її справи як представник-адвокат, маючи в розпорядженні різні документи останньої, скористався ними та пред`явив даний позов до суду (том 2, а. с. 81-90).
Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 05.03.2025 року у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів відмовлено (том 2 а. с. 113-114).
Ухвалою Берегівського районного суду від 05.03.2025 року позовну заяву з додатками позивача ОСОБА_1 , подану 23.04.2025 року до канцелярії суду, в двох примірниках повернуто позивачу ОСОБА_1 (том 2 а. с. 130-131).
Крім того, іншою ухвалою Берегівського районного суду від 05.03.2025 року заяву позивача ОСОБА_1 про зменшення позовних вимог повернуто позивачу ОСОБА_1 без розгляду (том 2 а. с. 132-133).
19 травня 2025 року позивачем ОСОБА_1 подано заяву про залучення до участі у справі ОСОБА_3 як співвідповідача, яка мотивована тим, що останній є спадкоємцем за померлою ОСОБА_5 ( том 2 а. с. 140).
Крім того, 19 травня 2025 року позивач ОСОБА_1 подав заяву про зменшення позовних вимог, згідно якої просив виключити із своїх позовних вимог визнання будинку за адресою: АДРЕСА_2 , спільною сумісною власністю та визнання права власності на нього в 1/2 частині, оскільки досягнув домовленостей з ОСОБА_16 , власником будинку за адресою АДРЕСА_2 (том 2 а. с. 144).
Ухвалою Берегівського районного суду від 19.05.2025 року заяву позивача ОСОБА_1 задоволено та до участі в справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_3 , мешканця АДРЕСА_5 (том 2 а. с. 151-154).
Ухвалою від 06.10.2025 закрито підготовче засідання та справа призначена до судового розгляду (том 2 а. с. 184-191).
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні у вступному слові зменшений позов підтримав. 
Відповідачі ОСОБА_17 та ОСОБА_3 , їх представник - адвокат Кухта О.В. у вступному слові позовні вимоги заперечили, згідно з поданим відзивом.
Дослідивши матеріали цивільної справи, допитавши свідка ОСОБА_10 та як свідків - відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , перевіривши доводи сторін, суд дійшов наступного висновку.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Так, щодо вимоги встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з листопада 2002 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачем є недоведеними. 
Встановлено, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (том 1 а.с. 5 ).
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (частина друга статті 3 СК України). 
Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити такі факти: спільне проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року N 554/8023/15-ц).
Так, позивач у позовній заяві та у заяві про зменшення позовних вимог не зазначає де саме та за якою адресою він разом із ОСОБА_5 проживали та вели спільний побут. Також позивач не надав належні, допустимі та достовірні докази таких фактів.
Позивач не надав суду докази того, що він займався ремонтом та будівельними роботами будинку АДРЕСА_1 , а також того, що ним, позивачем закуповувались будівельні матеріали для будівництва, або ним отримувалась проектна документація на перепланування та перебудову вказаного будинку.
Жодного доказу того, що він за власні гроші придбав цей будинок суду не надані.
Позивач ОСОБА_1 дійсно був адвокатом у ОСОБА_5 , вона уповноважувала його на представлення її інтересів у відповідних органах та підприємствах, судах, що підтверджується наданими позивачем дорученнями, довіреностями (том 1 а. с. 7 на звороті, 8-9, 15).
Так, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Берегівської державної нотаріальної контори 10.10.2006 року за № 3-4296 ОСОБА_5 придбала від ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , представником яких був ОСОБА_1 ,житловий будинок АДРЕСА_1 . Тобто, у даному договорі представником продавців був позивач ОСОБА_1 (том 2 а. с. 91, 92-93).
Зміст копій розписок від ОСОБА_12 та ОСОБА_13 свідчить лише, що 29.09.2006 та 24.09.2006 вони отримали від ОСОБА_1 гроші за свої частини будинку. При цьому не вказано, що позивач ОСОБА_1 є покупцем, та спростовується нотаріальне завіреним договором купівлі-продажу, який підтверджує, що єдиним покупцем спірного будинку є ОСОБА_5 (том 1 а. с. 24, 26 на звороті).
Допитана судом як свідок мати померлої ОСОБА_5 – Турані Розалія Я. ствердила, що позивач ОСОБА_1 був тільки адвокатом її доньки, надавав у один період адвокатські послуги, ні одного дня вони разом не жили. Пояснила, донька ОСОБА_18 проживала в АДРЕСА_3 , а потім проживала по АДРЕСА_2 , у період перед смертю проживала із сином ОСОБА_19 по АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_20 організацією поховання займався ОСОБА_6 та його дружина. Позивача ОСОБА_1 і на похованні доньки не було. При цьому, не заперечила, що за декілька років до цього, на весілля її онука - ОСОБА_21 позивач, дійсно, був. Вона ще була здивована, що його туди запросив, наскільки їй відомо, ОСОБА_22 . Свідок заперечила, що її донька разом їздила на відпочинок із ОСОБА_1 до Йорданії, або на лікування до Одеси. Пояснила, що взагалі не пам`ятає, щоб позивач, окрім весілля онука, був присутній на інших сімейних святах ОСОБА_5 ..
Допитані в порядку ст. 92 ЦПК України як свідки відповідачі ОСОБА_2 – син померлої ОСОБА_5 , та ОСОБА_3 – її брат, про відомі їм обставини, що мають значення для справи, також ствердили, що позивач ОСОБА_1 ніколи з ОСОБА_5 разом не проживав, подружні стосунки не підтримував. ОСОБА_1 був, в один час, адвокатом Сабов О.Д. та ОСОБА_17 , консультував їх по юридичним питанням. ОСОБА_1 ніколи ОСОБА_5 на лікування не возив, у питанні лікування не допомагав.
Також особисто ОСОБА_17 заперечив твердження позивача, що він брав участь у його вихованні. Пояснив, що мати спільно проживала лише з його батьком - ОСОБА_23 . Будинок по вулиці ОСОБА_24 придбала за власні кошти, також за власні кошти провели його реконструкцію. Дійсно, на своє весілля він, як свого адвоката, а ОСОБА_25 той час його представляв по справі у суді, запросив позивача. Мета його позовної заяви є незаконним шляхом заволодіти майном матері.
Відповідач ОСОБА_3 як свідок в судовому засіданні також ствердив, що ОСОБА_25 шляхом подачі безпідставного позову, шахрайським способом намагається заволодіти майном ОСОБА_5 .. При її житті він був по деяким справам її адвокатом. Він використовував, що вона одинока, заможна жінка. Взагалі, в останні 8 років життя сестри ОСОБА_5 він зник, ніяких стосунків із сестрою не підтримував.
Отже, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 у період з 2002 по грудень 2014 року був як адвокат - представником у судах та різних установах і організаціях померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , що підтверджується долученими ним копіями документами – дорученнями, довіреностями, особистими документами ОСОБА_5 до позову (том 1 а. с. 6-8. 18-20, 30-31). Міг володіти цими документами як адвокат покійної клієнтки ОСОБА_5 ..
Однак, вказані документи не доводять факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 і ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу, лише підтверджують, що позивач виконував професійні функції адвоката по представництву ОСОБА_5 , а також спростовується наведеними показами свідків.
Долучені позивачем 8 копій залізничних квитків, з місту яких не можна визначити ким або кому вони були придбані, належно не підтверджують наведену позивачем обставину про те, що вони були придбані для нього і ОСОБА_5 для поїздки на лікування в м. Одесу (том 1 а. с. 17).
Також дві копії електронних квитків англійською мовою не є належним та допустимим доказом того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 спільно літали за кордон на відпочинок, оскільки вони не перекладені на українську мову (том 1 а. с. 16).
Що стосується чотирьох долучених позивачем фотографій, які ним власноручно підписані «Святкування ювілею ОСОБА_26 в ресторані «Жайворонок» м. Берегова» та «Подружжя ОСОБА_15 на відпочинку 14-25 жовтня 2011 року в м. Оман», то це дійсно тільки особисті твердження позивача, які належними, допустимими доказами не підтверджені та спростовуються показами свідків (том 1 а. с. 14).
Щодо поданих до позову копій медичних карт стаціонарного хворого на ОСОБА_5 з 30.03.2012 року по 04.04.2012 року, з 06.08.2012 року по 10.08.2012 року, з 04.02.2020 року по 11.02.2020 року, судом встановлено, що вони видані позивачу 29 вересня 2022 року на запит, який позивач оформлював від адвокатської контори «Волосенко та сини» вже після смерті ОСОБА_5 , тобто позивач користуючись повноваженнями вже померлої особи, звертався із запитом до військового шпиталю м. Мукачево про отримання документів (том 1 а. с. 10, 11, 12). При цьому, суд оцінює критично та вважає неприпустимим доказом, що у двох медичних картах датованих 2012 року після прізвища, ім`я, по батькові хворої ОСОБА_5 від руки записано чоловік: ОСОБА_1 , хоча вказаним бланком такий запис не передбачений, та його могла зробити вже після заповнення не працівник вказаної медичної установи.
Отже, належних і допустимих доказів позивачем суду не надано для встановлення факту спільного проживання позивача з померлою ОСОБА_5 у період з листопада 2002 року до 16вересня 2022 року однією сім`єю без реєстрації шлюбу та ведення ними спільного господарства і спільного бюджету.
Суд вважає необхідним послатися при вирішення даного спору на правову позицію, викладену у постанові від 23.01.2024 р. у справі N 523/14489/15-ц, згідно якої особа, яка вважає себе власником майна (або його частини), може здійснити захист свого цивільного права, обґрунтувавши в позові підставу позовних вимог про поділ майна тим, що воно набуте за час спільного проживання жінки та чоловіка однією сім`єю. Позовні вимоги про поділ майна, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності є ефективним способом захисту прав, здатним справедливо та без занадто обтяжливих для сторін судових процедур вирішити цивільну справу. Заявлення у таких справах позовного провадження окремої вимоги про встановлення факту спільного проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без реєстрації шлюбу не здатне забезпечити захист прав власника.
У справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).
Тобто, встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу не є належним способом захисту прав подружжя у спорі між ними щодо поділу спільного сумісного майна.
Якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу щодо права спільної сумісної власності подружжя (стаття 74 СК України).
Так як на підставі доданих до матеріалів справи доказів та показів свідків, судом не було встановлено, що позивач ОСОБА_1 з ОСОБА_5 поділяли між собою побут та мали взаємні права і обов`язки, вели спільне господарство та/або формували разом спільний бюджет, у зв`язку з цим обставини проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є не доведеними, тому вимоги позивача щодо поділу майна є безпідставними.
Отже, у задоволенні позову позивача ОСОБА_1 слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263, 265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
ухвалив:
У задоволенні зменшеного позову ОСОБА_1 , мешканця АДРЕСА_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 , до ОСОБА_4 , мешканця АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 , та ОСОБА_3 , мешканця АДРЕСА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Гарапко Христина Миколаївна, місцезнаходження м. Берегове, вул. Б. Хмельницького, 11-2, Закарпатська область, про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання нерухомого та рухомого майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на частину нерухомого та рухомого майна – відмовити.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення складено 14 травня 2026 року. 

Суддя:	  	Лайош ГАЛ