П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/17401/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Віятик Н.В. 
Суддя-доповідач - Канигіна Т.С. 
18 травня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Канигіної Т.С. 
суддів: Кузьмишина В.М.  Слободонюка М.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання рішення протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання рішення протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, у якому просить:
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо призначення пенсії по вислузі років ОСОБА_1 (рішення від 31.10.2024 про відмову у призначенні пенсі по вислузі років ОСОБА_1 );
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , пенсію по вислузі років, з врахуванням повного грошового забезпечення, з моменту подачі документів до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.
Позовні вимоги мотивовані протиправним рішення відповідача від 31.10.2024 щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років згідно зі статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби", у зв`язку з відсутністю необхідної вислуги років.
ІІ. ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 01.01.2026 позовні вимоги задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 31.10.2024 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", з дати отримання документів Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області.
ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що наказом Головного управління Національної поліції у Вінницькій області №167 о/с від 21.09.2017 позивача звільнено зі служби в поліції на підставі пункту 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення) з 21.09.2017.
Згідно з наказом № 167 о/с від 21.09.2017 стаж служби позивача в поліції для виплати надбавки за вислугу років становив 21 рік 03 місяці 05 днів. 
У період з 30.08.2000 по 03.09.2011 позивач проходив службу в підрозділах УБОЗ МВС України у Вінницькій області на посаді оперуповноваженого, а з 15.12.2015 по 17.01.2016 приймав участь в АТО.
20.11.2023 позивач звернувся до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області із заявою про проведення перерахунку вислуги років, зарахувавши пільгову вислугу в календарну, та про підготовку пакету документів для подання до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області для призначення пенсії за вислугу років.
Листом від 11.12.2023 за вих. № Л-604/04/12-2023 ГУ НП у Вінницькій області повідомило, що необхідною умовою для призначення пенсії є наявність необхідної календарної вислуги років, в той же час, оскільки календарна вислуга років позивача на момент звільнення складала 21 рік 03 місяці 05 днів, а пільгова вислуга років зараховується лише для визначення розміру пенсії, а не для призначення пенсії, тому відсутні підстави для зарахування пільгової вислуги років до календарної. Також ГУ НП у Вінницькій області повідомило, що час служби позивача в пільговому обчисленні становить 05 років 08 місяців 05 днів.
Вважаючи протиправною відмову відповідача у перерахунку вислуги років та підготовки пакету документів для подачі до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області для призначення пенсії за вислугу років, позивач звернувся до суду з позовом.
Так, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 21.04.2024 у справі № 120/2690/24 зобов`язано Головне управління Національної поліції у Вінницькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок вислуги років, зарахувавши пільгову вислугу в календарну, та підготувати пакет документів відносно нього для подання до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області для призначення пенсії за вислугу років. 
На виконання вищевказаного судового рішення Головне управління Національної поліції у Вінницькій області направило до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області відповідні документи для призначення позивачу пенсії за вислугою років згідно зі статтею 12 Закону № 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Відповідно до наданих документів, вислуга років в календарному обчисленні для призначення пенсії за вислугу років становить 21 рік 03 місяці 05 днів (на дату звільнення), крім того, вислуга років у пільговому обчисленні для визначення розміру пенсії - 26 років 11 місяців 10 днів.
За результатами розгляду наданих документів рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 03.10.2024 відмовлено у призначенні пенсії, з підстав відсутності у позивача достатньої вислуги в календарному обчисленні на день звільнення через відмову у зарахуванні пільгового стажу для призначення пенсії.
Не погоджуючись з відмовою Пенсійного фонду у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.
ІV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Суд першої інстанції виходив з того, що Верховний Суд відступив від правових висновків, викладених раніше у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.09.2018 у справі № 725/1959/17, від 27.03.2018 у справі № 295/6301/17.
При цьому Верховний Суд у постанові від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18 вказав на те, що існуюче правове регулювання та наведені вище висновки Верховного Суду у справі № 805/3923/18-а дозволяють зробити висновок, що передбачена Порядком № 393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону № 2262-ХІІ і положенням цього Закону не суперечить.
Крім того, суд першої інстанції зазначив, що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21.05.2024 у справі № 120/2690/24 Головним управлінням Національної поліції у Вінницькій області направлено до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області подання для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугою років згідно зі статтею 12 Закону № 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" виходячи з вислуги років 26 років 11 місяців 10 днів.
Враховуючи зазначене, суд констатував, що позивач набув право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 12 Закону № 2262.
Враховуючи право позивача на призначення пенсії за вислугу років на підставі статті 12 Закону № 2262-ХІІ, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення пенсійного органу від 31.10.2024, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років, є протиправним, оскільки відповідач дійшов необґрунтованого висновку про відсутність у позивача необхідного стажу для призначення пенсії за вислугу років згідно із статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та Порядку № 393 (у редакції на дату звільнення позивача).
При виборі й застосуванні норми права до спірних правовідносин суд врахував також висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, зокрема, у постанові від 25.05.2022 у справі № 480/4643/20.
V. ПРОВАДЖЕННЯ В СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Особа, яка подала апеляційну скаргу, - ГУ ПФУ у Вінницькій області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, зокрема, зазначаючи, що суд під час винесення оскаржуваного рішення неповно з`ясував обставини, що мають суттєве значення для об`єктивного вирішення справи, виніс рішення, ґрунтуючись на неправильному застосуванні норм матеріального права та на висновках, які фактично не відповідали обставинам справи, просить його скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги наводить, що спірним у цій справі є питання щодо застосування календарної чи пільгової вислуги років при встановленні підстав для призначення позивачу пенсії за вислуги років. Згідно з наданими документами, вислуга років в календарному обчисленні для призначення пенсії за вислугу років становить 21 рік 03 місяці 05 днів (на дату звільнення), крім того, вислуга років у пільговому обчисленні для визначення розміру пенсії - 26 років 11 місяців 10 днів.
Посилаючись на приписи статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", відповідач вважає, що підставою для призначення пенсії за вислугу років в даному випадку є 23 років і більше саме календарної вислуги. Виходячи з положень статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та пунктів 1 та 2-1 Постанови № 393 календарна вислуга застосовується для призначення пенсії за вислугу років, а пункт 3 Постанови № 393 визначає, що періоди служби на посадах, що визначені в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, підлягають пільговому обчисленню саме для визначення розміру пенсії. 
Таким чином, за доводами скаржника, висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а, які у подальшому були підтримані у постановах від 10.11.2022 у справі №620/6139/20, від 17.05.2023 у справі №500/2030/20, ґрунтуються на іншому правовому регулюванні, а тому не можуть бути враховані при розгляді цієї справи.
Оскільки на момент звільнення у позивача відсутня необхідна календарна вислуга років, а саме: 23 календарних років, підстави для призначення пенсії відповідно до пункту "а" статті 12 Закону №2262 відсутні.
Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу, що в силу вимог частини четвертої статті 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
VІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII) визначено умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.
Статтею 1 цього Закону передбачено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.
Згідно з пунктом "б" статті 1-2 Закону № 2262-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.
Відповідно до пункту "а" частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ (у редакції, яка діяла на час звернення позивача із заявою про проведення перерахунку вислуги років - 20.11.2023) пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема: з 01.10.2016 по 30.09.2017 і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше.
Згідно з частиною четвертою статті 17 Закону № 2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.
Статтею 17-1 Закону № 2262-ХІІ визначено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
VIІ. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.
З аналізу вищезазначених норм права випливає, що моментом виникнення у позивача права на пенсію за вислугою років є дата звільнення зі служби, а тому до спірних правовідносин належить застосовувати умови призначення пенсій за вислугу років, які діяли на момент звільнення позивача зі служби в поліції.
Оскільки статтею 17 Закону № 2262-ХІІ визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 17-1 Закону № 2262-ХІІ встановлено порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим законом. Водночас, указаною нормою передбачено, що цей період та пільгові умови встановлюються саме Кабінетом Міністрів України.
Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 (далі - Постанова №393).
Згідно з пунктом 1 Постанови №393 (зі змінами, чинними на момент звернення позивача із заявою про проведення перерахунку вислуги років - 20.11.2023) установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" і "з" статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема: служба в органах внутрішніх справ, служба в Національній поліції; служба у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
У пункті 2-1 Постанови № 393 наведено, що для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 393 (у редакції, чинній до внесення змін постановою КМУ від 16.02.2022 № 119) було передбачено, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах певні види служби.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №119 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393", яка набрала чинності 19.02.2022, доповнено Постанову №393 пунктом 2-1, згідно з яким для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови, а у пункті 3 абзац перший викладено в такій редакції: "3. До вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах".
Як наголошено колегія суддів Верховного Суду у постанові від 19.09.2023 у справі № 200/9352/20-а: основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження служби для зарахування його до стажу є Закон № 2262-ХІІ. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.
При цьому колегія суддів звернула увагу на те, що Верховний Суд у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 у справі 805/3923/18-а відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.09.2018 у справі №725/1959/17, від 27.03.2018 у справі №295/6301/17 і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону №2262-ХІІ у частині призначення пенсії за вислугу років, зробив висновок про те, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-ХІІ. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.
Указана позиція була також підтримана у постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2021 у справі №480/4241/18.
У вищезазначеній постанові Судова палата сформувала наступні правові висновки: "В цілях Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів). Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до порядку №393".
Так, Постанова №393 в редакції, чинній на день звільнення позивача зі служби (21.09.2017), передбачала зарахування до вислуги років для призначення пенсії окремих періодів служби у пільговому обчисленні.
У справі, яка розглядається, суд першої інстанції встановив, що на момент звільнення позивача зі служби його вислуга років в календарному обчисленні становила 21 рік 03 місяці 05 днів (на дату звільнення). Матеріалами справи також підтверджується, що вислуга років позивача в пільговому обчисленні становить 26 років 11 місяців 10 днів.
Враховуючи вищевикладене та той факт, що позивач звільнений зі служби 21.09.2017, застосуванню підлягають норми, чинні на дату його звільнення, а тому підстави для врахування змін у правовому регулюванні щодо обчислення вислуги років, які внесені постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №119, що набули чинності з 19.02.2022 - відсутні.
Таким чином, суд першої інстанції правомірно визнав протиправним та скасував рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області від 31.10.2024 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років позивачу відповідно до статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" та зобов`язав відповідача призначити позивачу пенсію за вислугу років відповідно до статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", з дати отримання документів Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області.
Посилання відповідача на постанови Верховного Суду є необґрунтованим, оскільки у цій справі та наведених скаржником справах різні обставини справи щодо періодів звільнення позивача.
Інші доводи скаржника є безпідставними та спростовуються вищенаведеним.
VIII. ВИСНОВКИ СУДУ
З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, відсутні підстави для його скасування, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду – без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01 січня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Канигіна Т.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Кузьмишин В.М.    Слободонюк М.В.