Справа № 147/1561/26 
Провадження № 3/147/612/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
23 червня 2026 року с-ще Тростянець 

Суддя Тростянецького районного суду Вінницької області Натальчук О.А., розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли від Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони південного регіону про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , військовослужбовця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-14 КУпАП 
встановив:
До Тростянецького районного суду 22.06.2026 надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 172-14 КУпАП.
З протоколу про вчинення адміністративного правопорушення від 11.06.2026 вбачається, що 09.06.2026 капітан ОСОБА_1 , перебуваючи в АДРЕСА_2 , на території військової частини НОМЕР_2 , тимчасово виконуючи обов`язки командира роти резерву офіцерського складу військової частини НОМЕР_2 , в порушення вимог п.1 абзацу 4 ст. 59, п.2 абзацу 10, ст. 112, ст. 216 Статуту, не дочекавшись рішення командира військової частини НОМЕР_2 про дозвіл на виїзд за межі Вінницького гарнізону підполковника ОСОБА_2 , самостійно прийняв рішення та надав дозвіл на виїзд за межі Вінницького гарнізону у період з 20 год.00 хв 09.06.2026 по 08 год. 00 хв. 13.06.2026 офіцеру резерву взводу резерву офіцерського складу роти резерву офіцерського складу військової частини НОМЕР_2 підполковнику ОСОБА_2 без відома командира військової частини НОМЕР_2 , тим самим перевищив свої службові повноваження в частині дозволу на виїзд підлеглих осіб за межі Вінницького гарнізону, тобто умисно вчинив дію, яка явно виходить за межі наданих повноважень, вчинене в умовах особливого періоду, тобто військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-14 КУпАП
В судовому засіданні ОСОБА_1 надав суду пояснення, що виконуючи обов`язки командира роти резерву офіцерів, надав звільнення офіцеру резерву для вирішення власних соціально-побутових проблем, а саме для явки до суду на засідання про що свідчив виклик до суду, який було додано до рапорту даного військовослужбовця. ВЧ не є бойовою частиною. 
Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов наступного.
В силу вимог ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною 2 статті 172-14 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень, тобто умисне вчинення дій, які явно виходять за межі наданих цій особі прав чи повноважень, вчинені в умовах особливого періоду.
Безпосереднім об`єктом цього правопорушення є встановлений порядок службової діяльності у сфері реалізації військовими службовими особами своїх прав і виконання обов`язків. У разі вчинення цього адміністративного правопорушення щодо військовослужбовця обов`язковим додатковим об`єктом виступають честь та гідність особи.
Об`єктивна сторона цього правопорушення полягає в активних діях військової службової особи всупереч інтересам військової служби, з перевищенням наданої їй влади та службових повноважень.
Визначення військової службової особи надано у примітці до ст. 172-13 КУпАП, відповідно до якої, під вказаними особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.
Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022в Україні з 24.02.2022 року введено воєнний стан, строк дії якого на даний час продовжено у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської федерації проти України. Також указом Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської федерації проти України оголошено загальну мобілізацію.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.
Особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17.03.2014 №303 та продовжується до оголошення (набрання чинності) окремого рішення президента України про демобілізацію.
Відповідно до ч. 12 ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військові посадові особи - це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або які спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків згідно із законодавством.
Як встановлено з матеріалів справи, 09.06.2026 капітан ОСОБА_1 , перебуваючи в АДРЕСА_2 , на території військової частини НОМЕР_2 , тимчасово виконуючи обов`язки командира роти резерву офіцерського складу військової частини НОМЕР_2 , в порушення вимог п.1 абзацу 4 ст. 59, п.2 абзацу 10, ст. 112, ст. 216 Статуту, не дочекавшись рішення командира військової частини НОМЕР_2 про дозвіл на виїзд за меді Вінницького гарнізону підполковника ОСОБА_2 , самостійно прийняв рішення та надав дозвіл на виїзд за межі Вінницького гарнізону у період з 20 год.00 хв 09.06.2026 по 08 год. 00 хв. 13.06.2026 офіцеру резерву взводу резерву офіцерського складу роти резерву офіцерського складу військової частини НОМЕР_2 підполковнику ОСОБА_2 без відома командира військової частини НОМЕР_2 , тим самим перевищив свої службові повноваження в частині дозволу на виїзд підлеглих осіб за межі Вінницького гарнізону.
Так, характер дій військової службової особи при перевищенні влади чи службових повноважень полягає у тому, що службова особа вчиняє те чи інше діяння по службі, яке не входить до її компетенції.
Перевищення службових повноважень це дії службової особи, яка не має владних функцій і виходить під час виконання своїх адміністративно-господарських функцій за межі своїх повноважень, або дії службової особи, яка має владні повноваження, але у конкретному випадку перевищує не їх, а інші свої повноваження, або перевищує свої повноваження стосовно осіб, які не входять до числа підлеглих. Явний вихід службової особи за межі наданих їй повноважень слід розуміти як відкритий, очевидний, явний для всіх, в тому числі і винного, безсумнівний, відвертий.
Згідно ст.16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Ст. 216 цього ж статуту говорить про те, що Ввійськовослужбовці строкової військової служби у вільний від занять та робіт час мають право вільно переміщатися по території військової частини, а під час звільнення - і в межах гарнізону. Військовослужбовці офіцерського, сержантського (старшинського) складу, які проходять службу за контрактом, що виїжджають за межі гарнізону, письмово повідомляють про це командира військової частини. Виїзд військовослужбовців строкової військової служби за межі гарнізону (за винятком випадків відбуття у відпустку або відрядження) забороняється.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Правопорушення стверджується протоколом про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-14 КУпАП від 11.06.2026 та доданими до нього матеріалами.
Так, згідно рапорту ОСОБА_2 від 09.06.2026, він звертався із дозволом на надання вихідних днів та залишення меж Вінницького гарнізону до команира взводу резерву офіцерського складу роти резерву офіцерського складу військової частини НОМЕР_2 , який у свою чергу звернувся із відповідним клопотанням до командира роти резерву офіцерського складу військової частини НОМЕР_2 (а.с.9). Однак, ОСОБА_1 будучи тимчасово виконуючим обов`язки командира роти резерву офіцерського складу в/ч НОМЕР_2 , подав даний рапорт лише 10.06.2026, про що свідчить відмітка про реєстрацію, тобто вже після прийняття рішення про надання вихідних днів ОСОБА_2 . Означене, а також резолюція на вказаному рапорті вказує на відсутність погодження командира військової частини, як того вимагає ст. 216 Статуту внутрішньої служби ЗСУ. Тобто прийняв самостійне рішення, яке є компетенцією вищої службової особи та не входить в коло його повноважень.
Отже, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-14 КУпАП - перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень, тобто умисне вчинення дій, які явно виходять за межі наданих цій особі прав чи повноважень, вчинені в умовах особливого періоду.
Обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , судом не встановлено.
Виходячи з викладеного, враховуючи обставини правопорушення, дані про особу правопорушника, характер вчиненого правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що даній особі слід призначити адміністративне стягнення у виді штрафу, з дотриманням вимог ст. 36 КУпАП, що буде достатнім заходом впливу на правопорушника і має запобігти вчиненню ним нових правопорушень.
Відповідно до вимог п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків звільняються від сплати судового збору.
Керуючись ст. ст. 33, 34, 172-14, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , військовослужбовця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачениого ч.2 ст. 172-14 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок на користь держави (рахунок - UA508999980313090106000002898, Код ЄДРПОУ 37979858, Одержувач – ГУК у Він.обл./с.Ободівка/21081100, Банк одержувача Казначейство України (ЕАП).
За ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.
Згідно ст. 308 КУпАП - у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.
Постанова суду може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.
Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя О.А. Натальчук