Справа № 450/2579/26 
Провадження № 2/450/2304/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2026 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Дем`яновської Ю.Д.
розглянувши в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження без виклику учасників судового розгляду в приміщенні суду м. Пустомити цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
в с т а н о в и в :
Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на його користь заборгованості за договором № 12.09.2025-100000349 від 12.09.2025 у розмірі 35400,00 грн, а також понесені судові витрати, мотивуючи позовні вимоги тим, що 12.09.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та  ОСОБА_1 укладено договір № 12.09.2025-100000349 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, яким відповідачу надано кредит у розмірі 15000,00 грн на умовах, визначених договором. Вказує, що ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строки визначені умовами кредитного договору. У свою чергу, відповідач належним чином не виконав зобов`язань за договором, внаслідок чого утворилася заборгованість. Вказує, що заборгованість відповідача за договором № 12.09.2025-100000349 від 12.09.2025 у загальному становить 35400,00 грн, з яких: 15000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 12450,00 грн - заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом, 1350,00 грн - додаткова комісія за обслуговування кредитної заборгованості, 6600,00 грн - заборгованість за процентами відповідно до статті 625 ЦК України, що просить стягнути на його користь з відповідача, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору 2662,40 грн.
Ухвалою від 28.05.2026 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач повідомлялася про судовий розгляд шляхом направлення поштової кореспонденції. 
У визначений судом строк відповідач не скористалася правом подачі відзиву, а тому розгляд справи проводиться на підставі наявних доказів в порядку частини 8 статті 178 та частини 5 статті 279 ЦПК України.
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання (частина 13 статті 7 ЦПК України).
У відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Відповідно до вимог частини 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно статей 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Судом встановлено, що 12.09.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем укладено договір № 12.09.2025-100000349 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Паспорт споживчого кредиту, Пропозиція про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта), Заявкa кредитного договору № 12.09.2025-100000349 (кредитної лінії), Відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 12.09.2025-100000349 (кредитної лінії), Інформаційне повідомлення позичальника ОСОБА_1 , підписані сторонами, а позичальником зокрема одноразовими ідентифікаторами A157, E157.
Крім того, згідно з інформацією отриманою з центрального вузла Системи BankID НБУ на електронний запит на ідентифікацію з даними користувача, особу відповідача ОСОБА_1 ідентифіковано позивачем ТОВ «Споживчий центр» за номером телефону  НОМЕР_1 .
Відповідно до умов договору 12.09.2025-100000349 від 12.09.2025 кредитодавець надає позичальникові кредит у розмірі 15000,00 гривень, строком на 217 днів, зі сплатою 1% фіксованої незмінної процентної ставки «Стандартна» та 0,5% фіксованої незмінної процентної ставки «Економ». Комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 1350 грн. Строк дії договору до 16.04.2026. 
На підтвердження укладення договору позивачем надано довідку ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 1-1205 від 12.05.2026, де зазначено, що успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта 12.09.2025 о 09:01:01 год на суму 15000,00 грн, номер картки НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua - 860846409, призначення платежу: «Видача за договором кредиту № 12.09.2025-100000349».
Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме здійснив переказ коштів на загальну суму 15000,00 грн згідно договору № 12.09.2025-100000349 від 12.09.2025, на платіжну картку ОСОБА_1 НОМЕР_2 . 
Як вбачається із розрахунку заборгованості кредитора за договором кредитної лінії № 12.09.2025-100000349 від 12.09.2025, станом на 17.04.2026 заборгованість становить 35400,00 грн, з яких: 15000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 12450,00 грн - заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом, 1350,00 грн - додаткова комісія за обслуговування кредитної заборгованості, 6600,00 грн - заборгованість за процентами відповідно до статті 625 ЦК України. 
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
В силу частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до положень статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частина 2 статті 639 ЦК України).
У пункті 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами. Договір про надання споживчого кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Саме така позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22 січня 2020 у справі № 674/461/16-ц, від 23 березня 2020 у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 у справі № 732/670/19 , від 12 січня 2021 у справі № 524/5556/19, від 22 листопада 2021 у справі № 234/7719/20, від 17 січня 2022 у справі № 234/7723/20.
Судом встановлено, що 12.09.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено договір № 12.09.2025-100000349 у формі електронного документу, що був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовими ідентифікаторами A157, E157.
Укладання договорів із використанням електронного (цифрового) підпису відповідає приписам Закону України «Про електронну комерцію» та Закону України «Про електроні документи та електронний документообіг».
Без проходження реєстрації та отримання відповідачем одноразового ідентифікатора (який використовується як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт до особистого кабінету за допомогою паролю та логіна договору № 12.09.2025-100000349 з ним не був би укладений.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
За приписами частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Споживчий центр» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вищевказаним договором, здійснивши переказ коштів відповідачу на банківську картку НОМЕР_2 у розмірі 15000,00 грн згідно договору № 12.09.2025-100000349 від 12.09.2025, що підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 1-1205 від 12.05.2026.
Наведені вище обставини свідчать про факт отримання відповідачем кредитних коштів, схвалення ним, як умов договору.
Разом з цим, відповідач свого зобов`язання за договором не виконав, у передбачений у договорі строк кошти (суму кредиту) не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість.
Як вбачається із розрахунків заборгованості за договором № 12.09.2025-100000349 від 12.09.2025, станом на 16.03.2026 заборгованість становить 35400,00 грн, з яких: 15000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 12450,00 грн - заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом, 1350,00 грн - додаткова комісія за обслуговування кредитної заборгованості, 6600,00 грн - заборгованість за процентами відповідно до статті 625 ЦК України.
Однак, суд не може в повній мірі погодитися з наданим позивачем розрахунком заборгованості, виходячи з наступного.
Окрім заборгованості за тілом кредиту та відсотками, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 6600,00 грн заборгованість за процентами відповідно до статті 625 ЦК України. 
Разом з тим, у відповідності до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Згідно зі статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який неодноразово продовжено і триває по теперішній час.
Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частина 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Відтак, заявлена представником позивача заборгованість за процентами відповідно до статті 625 ЦК України в розмірі 6600,00 грн не підлягатиме стягненню з відповідача на користь позивача.
Крім того, судом встановлено, що відповідачем 16.10.2025 здійснено платіж на погашення заборгованості за процентами відповідно до статті 625 ЦК України у сумі 675,00 грн, що не підлягатиме стягненню. Так, сума сплачена відповідачем у рахунок погашення заборгованості за процентами відповідно до статті 625 ЦК України підлягатиме перерахуванню у суму погашення заборгованості за процентами за користування кредитом.
Крім цього, у постанові ВП ВС від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 міститься правовий висновок, згідно якого банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина 3 статті 55 Закону № 2121-III), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини 3 статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.
Так, суд погоджується із наявністю у відповідача зобов`язання зі сплати комісії в сумі 1350,00 грн за надання кредиту, яка передбачена умовами договору та згідно мотивів позову сплачена останнім в повному обсязі, однак не погоджується в частині наявності заборгованості за додатковими комісіями (за обслуговування кредиту) в сумі 2700,00 грн, що сплачено відповідачем частково, а саме в сумі 1350,00 грн.
З огляду на викладене, у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 1350,00 грн заборгованості за комісією з обслуговування кредиту слід відмовити, а сплачені грошові кошти в сумі 1350,00 грн у якості погашення заборгованості за такою врахувати в якості сплати заборгованості за процентами.
Таким чином, заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед позивачем ТОВ «Споживчий Центр» за кредитним договором № 12.09.2025-100000349 від 12.09.2025 становитиме 25425,00 грн, яка складається з 15000,00 грн заборгованості по тілу кредиту, 10425,00 грн заборгованості за відсотками (12450,00 грн - 1350,00 грн - 675,00 грн), що підлягатиме стягненню з відповідача на користь позивача.
Згідно з частиною 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За правилами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Дослідивши вказаний розрахунок та інші матеріали справи, виходячи із заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що заявлена до стягнення позивачем сума заборгованості за основною сумою боргу за договором та процентами за користування кредитом узгоджується із умовами договору, розмір відсотків розраховано, виходячи із процентної ставки, погодженої сторонами, що відповідає принципу свободи договору, в межах строку кредитування.
Отже суд дійшов висновку про необхідність захисту прав ТОВ «Споживчий Центр» шляхом стягнення з відповідача заборгованості за договором № 12.09.2025-100000349 від 12.09.2025 за сумою кредиту у розмірі 15000,00 грн; нарахованими процентами у сумі 10425,00 грн. За наведених обставин, позов в цій частині є підставним та підлягає задоволенню.
Оскільки за наслідком розгляду справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1912,20 грн, виходячи з наступного розрахунку 25425,00 грн (сума задоволених позовних вимог) х 2662,40 грн (ставка судового збору) : 35400,00 грн (сума заявлених позовних вимог). 
На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 12, 81, 141, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-
ухвалив:
Позов задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» 25425,00 грн (двадцять п`ять тисяч чотириста двадцять п`ять гривень нуль копійок) заборгованості за договором № 12.09.2025-100000349 від 12.09.2025, з яких: 15000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 10425,00 грн - заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» 1912,20 грн (тисяча дев`ятсот дванадцять гривень двадцять копійок) судових витрат, понесених на сплату судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Учасник справи, який не був присутній при оголошенні рішення має право на поновлення ст подачі апеляційної скарги, якщо така скарга буде подана в 30-денний строк з дня отримання копії судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (ЄДРПОУ 37356833, 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133А).
Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 )
Повний текст рішення складено 29.06.2026.

Суддя: Ю. Д. Дем`яновська