Справа № 638/9293/26
Провадження № 3/638/2201/26
ПОСТАНОВА
Іменем України
14 травня 2026 року        м. Харків
Шевченківський районний суд міста Харкова у складі судді - Латки І.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124, 122-4 КУпАП,
в с т а н о в и в:
22 квітня 2026 року о 20:58 год. у м. Харкові по вул. Клочківській, 93, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Nissan Versa, державний номерний знак НОМЕР_1 , не була уважною за кермом, не слідкувала за дорожньою обстановкою, під час руху заднім ходом не впевнилася в безпеці маневру та здійснила наїзд на припаркований транспортний засіб ВАЗ 111930, державний номерний знак НОМЕР_2 . Під час ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 2.3.б), п. 10.9 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. 
Окрім того, 22 квітня 2026 року о 20:58 год. у м. Харкові по вул. Клочківській, 93, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Nissan Versa, державний номерний знак НОМЕР_1 , стала учасником дорожньо-транспортної пригоди та з невідомих причин залишила місце події, чим порушила п. 2.10.а) ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.
В судове засіданні ОСОБА_1 не з`явилася, просила справу розглянути за її відсутністю. Також надала письмові пояснення, в яких зазначила, що свою провину у вчиненні наїзду на припарковану машину, що є порушенням п. 2.3.6. ПДР; п. 10.9.ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП, визнає. Однак провадження у справі № 638/9293/26 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП просила закрити у зв`язку з відсутністю умислу в її діях та у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки не мала наміру залишати місце ДТП, оскільки не помітила та не знала про його вчинення, не передбачала та не допускала настання жодних наслідків, не мала жодного прямого умислу здійснити діяння, відповідальність за яке передбачене ст. 122-4 КУпАП, не приховувала факти такої пригоди або обставини її вчинення. Як тільки дізналась про вчинене ДТП, то одразу приїхала надавати свої пояснення до відділку поліції. Вважає, що під залишенням місця дорожньо-транспортної пригоди слід розуміти дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховування факту такої пригоди або обставин її вчинення, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу. З суб`єктивної сторони правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП, характеризується наявністю виключно прямого умислу.
Крім того, просила врахувати, що з початку повномасштабного вторгнення РФ на територію України систематично допомагає війську та є членом благодійної організації «ДрукАрмія», діяльність якої спрямована на забезпечення фронту засобами 3D-друку (https://drukarmy.org.ua/ua/about-us). Як волонтер постійно займається логістичними перевезеннями, доставкою, організацією відправлень виготовлених знарядь для військовослужбовців ЗСУ по всій Україні. Не має зараз власного доходу. Вважає, що саме наслідки постійного стресу, втоми, емоційного виснаження та вечірня пора доби призвели до ДТП. Щиро розкаюється у його вчиненні порушення. Зазначила, що має чинний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 229961232 на забезпечений транспортний засіб н.з. НОМЕР_3 , яким керувала під час виникнення пригоди, який був укладений з ПрАТ "СК "УНІКА", що дасть можливість відшкодувати завдані збитки потерпілій особі після їх встановлення. Звернулась до своєї страхової компанії з метою повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Оскільки її обов`язками в благодійній організації «ДрукАрмія» є здійснення перевезень та доставки виробів для надання щоденної допомоги військовим по всій України, подальше здійснення волонтерської діяльності прямо залежить від можливості керувати транспортним засобом, з цієї причини просила суд врахувати ці обставини та зберегти право керувати транспортним засобом з метою продовження надання допомоги війську. 
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, а також пояснення ОСОБА_2 , суд дійшов висновку, що її вина у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП доведена поза розумним сумнівом та підтверджується наступними доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №651097 від 27.04.2026, яким зафіксовано порушення п. 2.3.б), п. 10.9 ПДР України;
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №651105 від 27.04.2026, яким зафіксовано порушення п. 2.10.а) ПДР України;
- Схемою місця ДТП від 22.04.2026;
- письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 22.04.2026;
- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 27.04.2026;
- фотознімками пошкоджень автомобіля потерпілої на оптичному диску;
- фотознімками автомобіля Nissan Versa;
- паперовою копією електронного рапорту служби «102» від 22.04.2026;
- рапортом інспектора УПП в Харківській області Владислава Черняка від 22.04.2026;
Вище перелічені докази у розумінні ст. 251 КУпАП України суд визнає належними, допустимими, та такими, які повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень за обставин, викладених у протокола про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №651097 від 27.04.2026 та серія ЕПР1 №651105 від 27.04.2026.
Пункт 2.3.б) ПДР України зобов`язує водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. 
Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб (п. 10.9 ПДР України).
Пункт 2.10.а) ПДР України зобов`язує водія у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди. 
Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9 ПДР України).
Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Стаття 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Таким чином, суд вважає доведеним поза розумним сумнівом вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП, а саме тобто порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, та залишення ним як водієм транспортного засобу місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний.
Невизнання ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, суд сприймає критично як спосіб самозахисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.
Щодо доводів відповідача про відсутність в її діях умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, суд зазначає наступне.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).
Адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП, із суб`єктивної сторони може бути вчинено як умисно, так і необережно, враховуючи диспозицію ст. 122-4 КУпАП.
Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст. 10 КУпАП).
Відповідно до ст. 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.
У даному випадку, ОСОБА_1 як учасник дорожнього руху повинна була дотримуватися правил дорожнього руху, а саме бути уважною, стежити за дорожньою обстановкою і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі (п.2.3.б ПДР України), під час руху транспортного засобу заднім ходом не створювати небезпеки, у разі потреби звернутися за допомогою до інших осіб (п. 10.9 ПДР України), щоб не допустити зіткнення транспортних засобів, однак не виконала ці вимоги ПДР України та вчинила ДТП, що визнала як під час складання адміністративного протоколу, так і під час судового розгляду справи. Після вчинення ДТП ОСОБА_1  як учасник дорожнього руху повинна була виконати вимоги п. 2.10.а ПДР України, а саме негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди, чого нею виконано не було. При цьому, мета та мотиви невиконання нею цих вимог не мають значення для кваліфікації її дій, а лише підлягають врахування при визначення стягнення.
Доводи ОСОБА_1 про те, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП, із суб`єктивної сторони характеризується наявністю виключно прямого умислу, ґрунтуються на суб`єктивною хибному тлумаченні нею чинного законодавства, оскільки диспозиція ст. 122-4 КУпАП не передбачає вчинення цього правопорушення лише з прямим умислом.
При призначенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , яка з її слів є волонтером, ступінь та форму її вини (необережність), а також обставини вчинення правопорушення внаслідок постійного стресу, втоми, емоційного виснаження, зумовлених збройною агресією РФ проти України та пов`язаного з цим проживанням ОСОБА_1 на території можливих бойових дій. Обставиною, яка пом`якшує відповідальність за ст. 124 КУпАП відповідно до 1 ст. 34 КУпАП суд визнає щире розкаяння винної. Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення згідно зі ст. 35 КУпАП судом не встановлено.
Згідно з ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
З урахуванням сукупності викладених вище обставин, суд вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти мінімальне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тобто ст. 122-4 КУпАП, у виді штрафу, що є достатньою мірою відповідальності з метою її виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.
На підставі ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Керуючись ст. 36, 40-1, 122-4, 124, 245, 251-252, 254, 278-280, 283, 284 КУпАП, суд 
п о с т а н о в и в:
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП, та, з урахуванням ст. 36 КУпАП, накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі чотириста) грн 00 коп. в дохід держави. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 копійок).
Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У випадку несплати штрафу у передбачений законом строк, може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у разі примусового виконання постанови суду.
Постанова може бути оскаржена у десятиденний строк з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Шевченківський районний суд міста Харкова.
Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку її оскарження. 

Суддя І.П. Латка