ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2026 року Справа № 915/126/25 
м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е. М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу 
за позовом Міського комунального підприємства "Миколаївводоканал", вул. Погранична, будинок 161, м. Миколаїв, Миколаївська область (код ЄДРПОУ 31448144)
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "БК Пром мережі", вул. Будівельників, буд. 34, м. Дніпро, 49089 (код ЄДРПОУ 42368889)
про стягнення штрафу у розмірі 210 550, 00 грн.

без повідомлення (виклику) учасників 

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Миколаївської області звернулось Міське комунальне підприємство "Миколаївводоканал" з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "БК Пром Мережі" штраф у розмірі 210 550, 00 грн.
Позивач просить суд стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 3 158, 25 грн.

І. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 03.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами. Встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті спору.
Заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін від учасників процесу до суду не надходило.

Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином.
Судом встановлено, що відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю "БК Пром мережі" зареєстровано електронний кабінет ЄСІТС, що підтверджується наявною в матеріалах справи відповіддю № 31447010 про наявність зареєстрованого електронного кабінету ЄСІТС.
Ухвала Господарського суду Миколаївської області від 03.02.2025 про відкриття провадження у справі направлена судом до електронного кабінету відповідача та отримана ним 13.02.2025 о 21:100, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про доставку документа в кабінет електронного суду. 

Відповідно до ч. 1 ст. 232 ГПК України судовими рішеннями є: ухвали; рішення; постанови; судові накази.
Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Відповідно до абз. 7 ч. 6 ст. 242 ГПК України якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Відповідно до ч. 11 ст. 242 ГПК України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Відповідно до Указів Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023, від 26.07.2023 № 451/2023, від 06.11.2023 № 734/23, від 05.02.2024 № 49/2024, від 06.05.2024 № 271/2024, від 23.07.2024 № 469/2024, від 28.10.2024 №740/2024, № 26/2025 від 14.01.2025, № 235/2025 від 15.04.2025, № 478/2025 від 14.07.2025, № 793/2025 від 20.11.2025, № 40/2026 від 12.01.2026 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України продовжувався строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 8 лютого 2025 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 9 травня 2025 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 7 серпня 2025 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 5 листопада 2025 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 3 лютого 2026 року строком на 90 діб.

Відповідно до ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
При здійсненні правосуддя суд має виходити з необхідності дотримання основних засад господарського судочинства, зазначених в ст. 2, 4 ГПК України стосовно забезпечення права сторін на розгляд справ у господарському суді після їх звернення до нього у встановленому порядку, гарантованому чинним законодавством та всебічно забезпечити дотримання справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Згідно з приписами ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.
Поняття "розумного строку" не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.
При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Савенкова проти України" від 02.05.2013, "Папазова та інші проти України" від 15.03.2012).
Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введення на території України воєнного стану, складну безпекову ситуацію у м. Миколаєві, і, відповідно, наявність обставин, що загрожують життю, здоров`ю та безпеці працівників апарата суду та відвідувачів суду в умовах збройної агресії проти України, а також з урахуванням надмірного навантаження та недостатню кількість суддів в Господарському суді Миколаївської області, щодо яких здійснюється автоматизований розподіл судових справ, з урахуванням показників часу, необхідного для розгляду справ та матеріалів (рішення Вищої кваліфікаційної комісії України від 26.02.2025 № 41/зп-25 та від 05.03.2025 № 46/зп-25, лист ДСА від 28.01.2025 № 15-2062/25), розгляд даної справи здійснено у розумний строк відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР.

Відповідно до ст. 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.
Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.
Відповідно до ст. 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України.
Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.
У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів.
Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

ІI. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

2.1. Правова позиція позивача.

Підставою позову позивачем зазначено обставини щодо неналежного виконання відповідачем умов укладеного між МКП "Миколаївводоканал" та ТОВ "БК Пром мережі" договору на проведення проектних та вишукувальних робіт № 07/11/1-2023/ВО від 07.11.2023, а саме зобов`язань з виконання та надання замовнику проектно-кошторисної документації з позитивним експертним звітом по об`єкту: "Реконструкція ділянки водогону Ду 600мм вздовж ЗОШ № 48 та будинків по вул. Океанівська, 40В, 64, 62А від вул. Генерала Попеля до вул. Національної гвардії в м. Миколаєві", у зв`язку з чим замовником (позивачем) нараховано підряднику (відповідачу) відповідно до умов п. 9.4 договору штраф в розмірі 50 % від загальної вартості робіт за договором, який заявлено до стягнення.
Позовні вимоги обґрунтовано приписами ст. 193, 222, 230 ГК України та ст. 11, 16, 526, 529, 530, 552, 610-612, 837, 846, 887 ЦК України та умовами договору.

2.2. Правова позиція (заперечення) відповідача.

Відповідач не скористався наданим йому ч. 1, 2, 4 ст. 161 ГПК України правом на подання відзиву на позовну заяву.
Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН З ПОСИЛАННЯМ НА ДОКАЗИ, НА ПІДСТАВІ ЯКИХ ВСТАНОВЛЕНІ ВІДПОВІДНІ ОБСТАВИНИ.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

07.11.2023 між Міським комунальним підприємством "Миколаївводоканал" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "БК Пром мережі" (підрядник), керуючись пунктом 3-7 розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про публічні закупівлі», постановою Кабінету Міністрів України № 1178 від 12.10.2022 «Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування», Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, укладено договір на проведення проектних та вишукувальних робіт № 07/11/1-2023/ВО від 07.11.2023.
Відповідно до п. 16.1 договору цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє: в частині виконання робіт - до 29 лютого 2024 року, в частині розрахунків та гарантійних зобов`язань - до їх повного виконання.
Додатками до договору є: 
- Додаток 1 «Договірна ціна»;
- Додаток 2 «Зведений кошторис»;
- Додаток 3 «План-графік на виготовлення проектно-кошторисної документації»;
- Додаток 4 «Завдання на проектування»
Договір та додатки підписано сторонами та скріплено печатками сторін.

Умовами договору сторони передбачили наступне.
Відповідно до п. 1.1 договору замовник доручає, а підрядник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, у строки, обумовлені в цьому договорі, виконати роботи з розробки проектно-кошторисної документації в стадії проектування: «Робочий проект» (далі-РП), відповідно вимогам, встановленим Законами України «Про основи містобудування», «Про архітектурну діяльність», Правилами забудови, діючими ДСТУ Б Д. 1.1-7:2014 «Склад та Зміст проектної документації», державними будівельними нормами, іншими нормативно-технічними документами у галузі містобудування і архітектури, код відповідно класифікатора предмета закупівлі: ДК 021:2015 «Єдиний закупівельний словник» - 71320000-7 - Послуги з розробки проектно-кошторисної документації (далі - «проектні роботи» або «роботи»).
Відповідно до п. 1.2 договору підрядник зобов`язується передати замовнику, а замовник прийняти і оплатити у визначених в договорі порядку та строки виготовлену проектно-кошторисну документацію по об`єкту: «Реконструкція ділянки водогону Ду 600 мм вздовж ЗОШ № 48 та будинків по вул. Океанівській, 40В, 64, 62А від вул. Генерала Попеля до вул. Національної гвардії в м. Миколаєві».
Відповідно до п. 1.5 договору кінцевим результатом робіт є проектно-кошторисна документація з позитивним експертним звітом.
Відповідно до п. 1.6 договору місце виконання договору: м. Миколаїв, вул. Погранична, 161.

Відповідно до п. 3.1 договору вартість робіт становить 421 100, 00 грн. без ПДВ (чотириста двадцять одна тисяча сто грн. 00 коп.) згідно кошторису та договірної ціни (додаток 1 до цього Договору), який є невід`ємною частиною цього Договору.
Загальна вартість проектно-кошторисних робіт буде включено до зведеного кошторисного розрахунку і є невід`ємною частиною вартості будівництва.

Відповідно до п. 5.1 договору строк виконання робіт визначається відповідно до плану-графіку на проведення проектних робіт (додаток 3 до договору).

Відповідно до п. 6.1 договору проектно-кошторисна документація передається Замовнику в 4 (чотирьох) примірниках у друкованому вигляді та на USB флешносії з застосуванням програмних продуктів: для надання проектної документації (в т.ч. креслень, схем тощо) - в форматі узгодженому між Підрядником і Замовником, для надання кошторисної документації - в програмних комплексах АВК (з урахуванням останніх змін в нормативній базі).
Відповідно до п. 6.2 договору замовник протягом 10 робочих днів після одержання проектно-кошторисної документації зобов`язаний розглянути її.
Відповідно до п. 6.4 договору за відсутності зауважень до виконаних проектних робіт проектно-кошторисна документація передається підрядником експертній організації для проведення експертизи. Підрядник за власний рахунок передає проектно-кошторисну документацію в обсязі, необхідному за вимогами експертної організації та законодавства України. Підрядник, в свою чергу, при наявності зауважень експертної організації, за власний рахунок зобов`язується їх виправляти.
Відповідно до п. 6.5 договору протягом 5 робочих днів з моменту отримання позитивного експертного звіту (висновку) стосовно проектно-кошторисної документації сторонами договору складається та підписується акт приймання-передавання виконаних робіт у двох примірниках.

Відповідно до п. 7.1.1 договору підрядник зобов`язується забезпечити виконання робіт у строки, встановлені цим договором.

Відповідно до п. 9.1 договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та цим договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до п. 9.4 договору у разі порушення підрядником своїх зобов`язань за договором підрядник сплачує замовнику штраф у розмірі 50 % від загальної вартості робіт за цим договором за кожне порушене зобов`язання.

Відповідно до п. 14.10 договору підрядник не пізніше дати укладання договору повинен внести забезпечення виконання договору у вигляді застави, яка сплачується ним на рахунок замовника.
Розмір забезпечення виконання договору становить в розмірі 5 % договірної ціни, що становить 21 055, 00 грн. 
Замовник повертає забезпечення виконання договору після виконання підрядником зобов`язань за договором, а також у разі визнання судом результатів процедури закупівлі або договору недійсними та у випадках, передбачених статтею 43 Закону України «Про публічні закупівлі», а також згідно з умовами, зазначеними в договорі, але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин. В інших випадках забезпечення виконання договору не повертається.

Відповідно до додатку № 1 до договору договірна ціна виконання проектних, науково-проектних, вишукувальних робіт «Реконструкція ділянки водогону Ду 600 мм вздовж ЗОШ № 48 та будинків по вул. Океанівській, 40В, 64, 62А від вул. Генерала Попеля до вул. Національної гвардії в м. Миколаєві» становить 421 100, 00 грн.
Відповідно до додатку № 3 до договору «План-графік на виготовлення проектно-кошторисної документації» термін виконання робіт по об`єкту «Реконструкція ділянки водогону Ду 600 мм вздовж ЗОШ №48 та будинків по вул. Океанівській, 40В, 64, 62А від вул. Генерала Попеля до вул. Національної гвардії в м. Миколаєві» становить до 29.02.2024.
Відповідно до п. 6 додатку № 4 до договору "Завдання на проектування" джерело фінансування: власні кошти підпрємства.

03.05.2024 позивачем направлено на адресу відповідача претензію вих. № 1239/36 від 02.05.2024, в якій позивач просив:
- невідкладно виконати зобов`язання з виготовлення та передачі МКП «Миколаївводоканал» проектно-кошторисної документації по об`єкту: "Реконструкція ділянки водогону Ду 600 мм вздовж ЗОШ №48 та будинків по вул. Океанівській, 40В, 64, 62А від вул. Генерала Попеля до Національної гвардії в м. Миколаєві";
- протягом семи днів з дня отримання претензії оплатити штраф в розмірі 210 550, 00 грн., перерахувавши кошти на поточний рахунок МКП "Миколаївводоканал".
Факт направлення претензії підтверджується описом вкладення у відправлення Укрпошта з відміткою відділення поштового зв`язку та чеком поштового відправлення.
Крім того, позивач направив претензію на електрону пошту відповідача zamenatrub@ua.fn, що підтверджується скріном екрану сторінки електронної пошти. Вказана електронна пошта вказана в п. 16 договору (реквізити сторін).

14.01.2025 позивачем направлено на адресу відповідача претензію вих. № 82/36 від 13.01.2025 з вимогою протягом семи днів з дня отримання претензії оплатити штраф в розмірі 210 550, 00 грн., перерахувавши кошти на поточний рахунок МКП "Миколаївводоканал".
Факт направлення претензії підтверджується описом вкладення у відправлення Укрпошта з відміткою відділення поштового зв`язку та чеком поштового відправлення.
Крім того, позивач направив претензію на електрону пошту відповідача zamenatrub@ua.fn, що підтверджується скріном екрану сторінки електронної пошти.

Вищевикладені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду із даним позовом.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.
Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (п. 5.11-5.13 постанови КГС ВС від 22.06.2022 у справі № 904/5328/21).
Близький за змістом правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17.

4.1. Правове регулювання договірних відносин.

В силу положень ст. 11, 202, 509 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (господарського зобов`язання), яке (зобов`язання) в силу ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України (тут і далі в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин) має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці (постанова об`єднаної палати КЦС ВС від 01.03.2021 № 180/1735/16-ц (61-18013сво18)).

Верховний Суд у постанові від 24.10.2019 у справі № 904/3315/18 наголошував на тому, що:
"…Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Так, принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав.
У суб`єктивному значенні добросовісність розглядається як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків.
Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб.
Зазначений принцип лежить в основі доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).
Згаданий принцип римського права "venire contra factum proprium" є вираженням "equitable estoppel" - однієї з найважливіших доктрин загального права. В системі загального права ця доктрина ґрунтується на "principles of fraud" та є спрямованою на недопущення ситуації, в якій одна сторона може займати іншу позицію в судовому розгляді справи, що відрізняється від її більш ранньої поведінки або заяв, якщо це ставить протилежну сторону у невигідне становище.
Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них".
Подібні висновки викладено у постанові КГС ВС від 25.04.2023 у справі № 911/950/16 (911/3488/20), у постанові ОП КЦС ВС від 10.04.2019 у справі № 390/34/17, у постанові КЦС ВС від 03.03.2021 у справі № 522/799/16-ц.

Відповідно до ст. 887 ЦК України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх.
До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 888 ЦК України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт замовник зобов`язаний передати підрядникові завдання на проектування, а також інші вихідні дані, необхідні для складання проектно-кошторисної документації. Завдання на проектування може бути підготовлене за дорученням замовника підрядником. У цьому разі завдання стає обов`язковим для сторін з моменту його затвердження замовником.
Підрядник зобов`язаний додержувати вимог, що містяться у завданні та інших вихідних даних для проектування та виконання пошукових робіт, і має право відступити від них лише за згодою замовника.
Відповідно до ст. 890 ЦК України підрядник зобов`язаний:
1) виконувати роботи відповідно до вихідних даних для проведення проектування та згідно з договором;
2) погоджувати готову проектно-кошторисну документацію із замовником, а в разі необхідності - також з уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування;
3) передати замовникові готову проектно-кошторисну документацію та результати пошукових робіт;
4) не передавати без згоди замовника проектно-кошторисну документацію іншим особам;
5) гарантувати замовникові відсутність у інших осіб права перешкодити або обмежити виконання робіт на основі підготовленої за договором проектно-кошторисної документації.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.
Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Договір набирає чинності з моменту його укладення.
Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.
Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору, що прямо передбачено ч. 4 ст. 631 ЦК України. Проте поняття "строк дії договору" та "строк виконання зобов`язання" не є тотожними (відповідний висновок також міститься у постановах Верховного Суду від 07.08.2018 у справі № 910/7981/17 та від 18.11.2019 року у справ № 910/16750/18).
Закон не передбачає такої підстави для припинення зобов`язання, яке лишилося невиконаним, як закінчення строку дії договору (постанова КГС ВС від 19.05.2020 № 910/9167/19).

4.2. Правове регулювання нарахування та стягнення неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, заставою, притриманням, завдатком.
Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України, який діяв на час спірних правовідносин, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому у Господарському кодексі України, іншими законами та договором.
Відповідно до ч. 4 ст. 217 ГК України господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин, а адміністративно-господарські санкції - уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.
Відповідно до ч. 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 222 ГК України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України у випадку, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або в кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Тлумачення вказаної норми дозволяє констатувати, що на основі норм господарського законодавства штрафні санкції можуть бути застосовані для забезпечення будь-якого зобов`язання, оскільки вона відноситься до штрафних санкцій (постанова КГС ВС від 23.04.2019 у справі № 904/3565/18).
Таким чином, застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, штрафних санкцій у вигляді пені або штрафу, передбачених частиною четвертою статті 231 ГК України, можливо, оскільки суб`єкти господарських відносин при укладанні договору наділені законодавцем правом забезпечення виконання господарських зобов`язань встановленням договірної санкції за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань і пеня застосовується за порушення будь-яких господарських зобов`язань, а не тільки невиконання грошового зобов`язання (постанови КГС ВС від 19.09.2019 у справі № 904/5770/18, від 17.10.2019 у справі № 912/3237/18).

Відповідно до ст. 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

V. ВИСНОВКИ СУДУ.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов наступного висновку.
07.11.2023 між Міським комунальним підприємством "Миколаївводоканал" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "БК Пром мережі" (підрядник) укладено договір на проведення проектних та вишукувальних робіт № 07/11/1-2023/ВО від 07.11.2023, відповідно до умов якого замовник доручив, а підрядник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених цим договором, у строки, обумовлені в цьому договорі, виконати роботи з розробки проектно-кошторисної документації (п. 1.1 договору).
Доказів визнання недійсним договору суду не подано.
Відповідно до умов п. 5.1 договору та Додатку № 3 до договору строк виконання робіт - до 29.02.2024. Крім того, строк дії договору в частині виконання робіт до 29.02.2024 (п. 16.1 договору).
Суду не подано доказів виконання підрядником передбачених умовами договору робіт, тобто підрядником порушено умови п. 7.1.1 договору щодо виконання обов`язку з забезпечення виконання робіт у строки, встановлені цим договором. Враховуючи порушення підрядником зобов`язання за договором щодо виконання робіт у встановлений умовами договору строк, замовником відповідно до умов п. 9.4 договору нараховано підряднику штраф у розмірі 50 % від загальної вартості робіт, що становить 210 550, 00 грн. Штраф нараховано за порушення виконання зобов`язання щодо виконання робіт, яке (порушення) мало місце під час дії договору.
Перевіривши розрахунок розміру 50 % штрафу, судом встановлено, що позивачем здійснено нарахування штрафу за порушення строків виконання робіт від загальної вартості робіт за договором, яка (вартість робіт) становить 421 100, 00 грн. (п. 3.1 договору, додаток № 1, 2 до договору). Нарахування 50 % штрафу здійснено позивачем арифметично правильно відповідно до умов договору та вимог законодавства: 421 100, 00 грн. х 50 % = 210 550, 00 грн.
Відповідачем не подано жодних заперечень, а також не спростовано жодними доказами у справі позовних вимог.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення штрафу в сумі 210 550, 00 грн. 

VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Позивачем відповідно до платіжної інструкції в національній валюті № 7992 від 24.01.2025 під час звернення до суду із даним позовом сплачено судовий збір в сумі 3 158, 25 грн.
При цьому, позовну заяву подано позивачем в електронній формі через підсистему "Електронний суд".
Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Судом встановлено, що позивачем заявлено вимогу майнового характеру про стягнення коштів в сумі 210 550, 00 грн., судовий збір з якої має становити 2 526, 60 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом
Таким чином, за клопотанням позивача судом може бути вирішено питання про повернення з Державного бюджету України судового збору в розмірі 631, 65 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судовий збір відповідно до ст. 129 ГПК України в розмірі 2 526, 60 грн. слід відшкодувати позивачу з відповідача.

Керуючись ст. 129, 233, 236-238, 240, 241, 254, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "БК Пром мережі", вул. Будівельників, буд. 34, м. Дніпро, 49089 (код ЄДРПОУ 42368889) на користь позивача Міського комунального підприємства "Миколаївводоканал", вул. Погранична, буд. 161, м. Миколаїв, Миколаївська область, 54055 (код ЄДРПОУ 31448144):
- 210 550, 00 грн. (двісті десять тисяч п`ятсот п`ятдесят грн. 00 коп.) - штрафу;
- 2 526, 60 грн. (дві тисячі п`ятсот двадцять шість грн. 60 коп.) - витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. 253, 254,56-259 ГПК України.
Повне рішення складено 25.06.2026

Суддя Е.М. Олейняш