Справа №: 343/784/26 
Провадження №: 2/343/698/26 

Р І Ш Е Н Н Я
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 червня 2026 року м. Долина 
Долинський районний суд Івано - Франківської області в складі:
головуючого судді – Андрусіва І.М.,
з участю: секретаря судового засідання - Семків В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Долинського районного суду Івано - Франківської області, в режимі відеоконференції, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу № 343/784/26, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення додаткових витрат у зв`язку із навчанням дитини,
за участю: представниці відповідача ОСОБА_2 - адвокатки Шемет Л.Б. (в режимі відеоконференції),
ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позицій сторін:
позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом (а.с. 1-4), до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить стягнути із відповідача на її користь додаткові витрати у розмірі 95 733,35 грн., тобто 1/2 частину вартості навчання їхньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Івано – Франківському національному медичному університеті.
В обґрунтування позовних вимог послалась на те, що вона із відповідачем ОСОБА_2 є батьками дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Остання навчається в ІФНМУ, на денній, контрактній формі навчання. За період з 2022 року до 2026 року вона заплатила за навчанням доньки 191 466,70 грн., а тому, посилаючись на норму ст. 185 СК України, та вважаючи витрати на навчання повнолітньої дочки додатковими витратами на дитину, вважає, що половину даної суми, а саме 95 733,35 грн., їй повинен повернути відповідач, оскільки такий є працездатним, працює і отримує дохід, на утриманні більше нікого не має. 
Представниця відповідача ОСОБА_2 - адвокатка Шемет Л.Б. подала відзив (а.с. 31-32), в якому просить відмовити у задоволенні даного позову. Суть заперечення проти позову зводиться до того, що оплата вартості навчання дочки сторін у вищому навчальному закладі не є додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України. Також зазначила, що на підставі рішення суду відповідач сплачує аліменти на утримання своєї повнолітньої дочки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання.
Позивачка ОСОБА_1 та її представник – адвокат Говзан М.М. у судове засідання не з`явились. Останній 15.06.2026 подав клопотання (а.с. 56), про підтримання позовних вимог та про розгляд справи без їхньої участі.
Представниця відповідача ОСОБА_2 – адвокатка Шемет Л.Б. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, у задоволенні таких просила відмовити з підстав викладених у відзиві.
ІІ. Заяви та клопотання, процесуальні дії у справі:
15 квітня 2026 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Представниця відповідача ОСОБА_2 - адвокатка Шемет Л.Б. 27.04.2026 подала відзив та клопотання про проведення судових засідань в режимі відеоконференції, яке ухвалою суду від 14.05.2026 задоволено. 
Представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Говзан М.М. 15.06.2026 подав клопотання про розгляд справи без їхньої участі, зазначивши про підтримання позовних вимог.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
матеріалами справи встановлено, що сторони по справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (повторне) серії НОМЕР_1 (а.с. 9).
Відповідно до копії довідки декана медичного факультету Івано – Франківського національного медичного університету №249 від 20.03.2026 (а.с. 12), дочка сторін - ОСОБА_3 , є студенткою 5 курсу, денної, контрактної форми навчання. 
Згідно із копіями платіжних інструкцій (а.с. 15-16, 18), позивачкою ОСОБА_1 за навчання дочки ОСОБА_3 в ІФНМУ, за період з 2022 року до 2026 року було сплачено 189 829,10 грн.
Також, згідно із ч. 3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень», у відповідності до якої, суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру, суд встановив, що із відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 , на підставі заочного рішення Тисменицького районного суду Івано – Франківської області від 09.02.2021, справа № 352/2809/21, яке набрало законної сили 15.03.2022 (а.с. 34-35), з 28.12.2021, щомісячно стягуються аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею двадцяти трьох років або до припинення навчання.
Отже, суд встановив, що дочка сторін – ОСОБА_3 , є повнолітньою та навчається в Івано – Франківському національному медичному університеті. Оплату вартості навчання за 2022 -2026 роки здійснювала позивачка ОСОБА_1 . Вважаючи, що навчання у вищому навальному закладі, в розумінні ст. 185 СК України, є додатковими витратами на дитину, просить стягнути із відповідача ОСОБА_2 на її користь половину вартості понесених нею витрат.
Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку із понесенням позивачкою витрат на оплату вартості навчання повнолітньої дочки у вищому навчальному закладі при здобутті нею вищої освіти та, на думку позивачки, можливості на підставі ст. 185 СК України стягнення половини вартості таких із відповідача. 
ІV. Оцінка суду:
суд, вислухавши пояснення представниці відповідача, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, долучені на обґрунтування позову, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що у задоволенні даного позову необхідно відмовити з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ЦПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Положеннями ст. 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання обов`язків утримання батьками своїх дітей, зокрема, утримання неповнолітньої дитини (ст. 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (ст. 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (ст. 193); утримання повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (ст. 198, 199).
Суд звертає увагу сторони позивачки на норму ч. 1 ст. 185 СК України, відповідно до якої, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Отже, виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Разом з тим, ст. 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст. 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. 199 - 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст. 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст. 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання).
Подібні висновки щодо застосування ст. 185 СК України викладено у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року № 6-1296цс15, у постановах Верховного Суду від 12 січня 2022 року у справі № 640/15771/19, від 29 квітня 2022 року у справі №761/27222/20, від 13 липня 2022 року у справі № 766/22653/17.
Крім того, Верховний Суд у своїй постанові від 26.08.2020, у справі № 36/1488/19, виснував, що навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини, адже такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами.
Суд встановив, що дочка сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка здобуває вищу освіту в ІФНМУ, на денній, контрактній формі навчання, ІНФОРМАЦІЯ_2 досягла повноліття, і в розумінні ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства», вже не вважається дитиною, а тому, правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі регулюються ст. 199 СК України, а не ст. 185 СК України, на яку послалась позивачка, як на підставу позовних вимог, вважаючи, що витрати на навчання дочки є додатковими витрати, у зв`язку із чим, відсутні правові підстави для задоволення даного позову.
На підставі викладеного, ст. 2, 13 ЦПК України, ст. 185, 199 СК України, та керуючись ст. 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення додаткових витрат у зв`язку із навчанням дитини відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано - Франківського апеляційного суду.
Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя: І.М.Андрусів