ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/15594/25 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі- відповідач, ГУ ПФУ в Харківській області) про визнання протиправним та скасування рішення від 26.11.2025 № 948010166844 про відмову в переведенні на пенсію по віку відповідно до Закону України “Про державну службу” № 889-VIII зобов`язання здійснити переведення та виплату пенсії по віку відповідно до Закону України “Про державну службу” № 889-VIII з дати звернення (18.11.2025), зарахувавши до стажу державної служби період роботи в органах місцевого самоврядування з 02.03.2011 по 08.07.2014 та з визначенням розміру пенсії відповідно до довідок, виданих Смідинською сільською радою № 705, № 706 від 14.11.2025.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію по віку відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 № 1058-IV (далі – Закон № 1058-IV).
18.11.2025 позивач звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою щодо переведення на пенсію за віком відповідно до Закону “Про державну службу” від 10.12.2015 № 889-VIII (далі – Закон № 889-VIII) та вказану заяву за принципом екстериторіальності було скеровано до ГУ ПФУ в Харківській області.
Рішенням ГУ ПФУ Харківській області від 26.11.2025 № 948010166844 відмовлено у переході на пенсію за віком відповідно до Закону № 889-VIII, у зв`язку із відсутністю правових підстав для цього.
Позивач не погоджується із вказаним рішенням з тих мотивів, що у неї наявні всі необхідні підстави (загальний страховий стаж, стаж на посадах в органах державної служби, який на підставі Порядків обчислення стажу державної служби, затверджених постановами Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 (далі – Порядок № 283) та від 25.03.2016 № 229 ( далі –Порядок №229) зараховується до стажу державної служби та необхідний вік для переведення на пенсію державного службовця. З цих підстав просить позов задовольнити.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 15.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
В поданому до суду відзиві на позовну заяву відповідач ГУ ПФУ в Харківській області позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з підстав правомірності оскаржуваного рішення, оскільки позивачкою не було дотримано сукупності всіх вимог, визначених ст. 37 Закону України “Про державну службу” №3723-ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, а саме щодо стажу державної служби.
Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи до суду не надходило.
Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, з таких мотивів та підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію по віку відповідно до Закону № 1058-IV, що підтверджується витягом з пенсійної справи.
18.11.2025 ОСОБА_1 звернулась із заявою до ГУ ПФУ у Волинській області про призначення пенсії відповідно до Закону України “Про державну службу”.
Рішенням ГУ ПФУ в Харківській області від 26.11.2025 № 948010166844 (а.с.7-8) відмовлено позивачу в переході на пенсію за віком відповідно до Закону № 889-VIII, оскільки відсутній стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.
Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01.05.2016 визначалися Законом України “Про державну службу” від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (далі – Закон № 3723-ХІІ).
01.05.2016 набув чинності Закон № 889-VIII, згідно з пунктом 2 розділу ХІ якого визнано такими, що втратили чинність: Закон України “Про державну службу” (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Згідно із пунктами 10 - 12 розділу ХІ Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України “Про державну службу” (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України “Про державну службу” (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
За приписами частини першої статті 37 Закону № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Тобто, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 822/524/18).
Отже, після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону 3723-ХІІ вік і страховий стаж (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.07.2018 № 591/6970/16-а).
Із оскаржуваного рішення відповідача випливає, що єдиною підставою для відмови у переведенні на пенсію є недостатність стажу державної служби, а саме: наявність стажу державної служби 17 років 09 місяців 13 днів, при необхідних 20 роках.
З матеріалів справи вбачається, що станом на 01.05.2016 ОСОБА_1 не працювала на посаді державного службовця.
Зокрема, із рішення про відмову в призначенні пенсії державного службовця, трудової книжки вбачається, що позивачу до стажу державної служби, не було зараховано періоди роботи з 02.03.2011 по 08.07.2014 на посаді спеціаліста 2 категорії (землевпорядника) Смідинської сільської ради.
Щодо наявності стажу державної служби у позивача у вказаний період, суд зазначає наступне.
Згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 (а. с. 10-12) встановлено, що з 20.05.1993 по 01.03.2011 позивач працювала на посадах державної служби, та їй було присвоєно ранги державної служби.
02.03.2011 вона прийнята на посаду спеціаліста 2 категорії (землевпорядника) самоврядування Смідинської сільської ради з раніше присвоєним їй 13 рангом державного службовця у зв`язку з проходженням на конкурсній основі;
В цей же день нею прийнята присяга посадової особи місцевого самоврядування.
На цій посаді вона працювала з 02.03.2011 по 08.07.2014.
Щодо зарахування стажу роботи позивача на посаді органів місцевого самоврядування в період з 02.03.2011 по 08.07.2014 до державної служби, що дає право на пенсію державного службовця, суд зазначає наступне.
Як вже вказував суд вище, статтею 37 Закону від 19.12.1993 № 3723-ХІІ визначено умови призначення пенсій державним службовцям.
Статтями 25, 26 даного Закону було визначено класифікацію посад державної служби та ранги державних службовців, які їм присвоюються в залежності від категорії посади.
В пункті 4 частини 2 статті 46 Закону № 889-VIII від 10.12.2015 визначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України “Про службу в органах місцевого самоврядування”.
Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 229 від 25.03.2016, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII “Про державну службу”.
Як зазначалося судом вище, відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 10.12.2015 № 889-VIII, стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності цим Законом (до 01.05.2016) обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Таким чином, в даному випадку слід керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою КМУ від 03.04.1994 № 283 (далі - Порядок №283).
Відповідно до пункту 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується (служба), зокрема, робота на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених ст.14 Закону України “Про службу в органах місцевого самоврядування”, а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.
04.07.2001 набрав чинності Закон України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07.06.2001 № 2493-III (далі - Закон від 07.06.2001 № 2493-III).
Статтею 14 цього Закону визначено, що в органах місцевого самоврядування встановлюються такі категорії посад: шоста, сьома категорії – в тому числі посади начальники відділів, керівників структурних підрозділів виконавчого апарату районних та секретаріатів районних у містах Києві та Севастополі рад та їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів.
Статтею 15 Закону №2493-III встановлено, що при прийнятті на службу в органи місцевого самоврядування присвоюються ранги у межах відповідної категорії посад. Встановлюються такі ранги посадових осіб місцевого самоврядування: особам, які займають посади, віднесені до сьомої категорії, може бути присвоєно 15, 14 і 13 ранг. У трудовій книжці посадової особи місцевого самоврядування робиться запис про присвоєння, зміну чи позбавлення її відповідного рангу.
Статтею 22 Закону №2493-III передбачено, що до стажу служби в органах місцевого самоврядування зараховується період роботи на посадах, на які поширюється дія цього Закону, а також на посадах і в органах, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.
Таким чином, після 04.07.2001 стаж державної служби підлягає збільшенню на тривалість роботи (служби) на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених статтею 14 Закону №2493-III, а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.
Наведеним спростовуються висновок відповідача у спірному рішенні про те, що стаж роботи на посадах в органах місцевого самоврядування може зараховуватися до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії державного службовця до 04.07.2001.
Згідно даних трудової книжки, ОСОБА_1 працювала з 02.03.2011 по 08.07.2014 на посадах державної служби та органів місцевого самоврядування, прийняла Присягу державного службовця, а в подальшому, посадової особи місцевого самоврядування.
Враховуючи приписи Прикінцевих та перехідних положень Закону від 10.12.2015 № 889-VIII, Закону від 07.06.2001 № 2493-III та Порядку №283, посади позивачки, а саме: на посаді спеціаліста 2 категорії (землевпорядника) Смідинської сільської ради з 02.03.2011 по 08.07.2014 повинен зараховуватися до стажу державної служби.
З урахуванням викладеного суд дійшов до переконання, що ГУ ПФУ в Харківській області протиправно не зараховано період роботи позивачки з 02.03.2011 по 08.07.2014 на посаді спеціаліста 2 категорії (землевпорядника) Смідинської сільської ради до стажу державної служби ОСОБА_1 .
Отже, станом на 18.11.2025 стаж роботи позивача на вищезазначених посадах, які дають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України “Про державну службу” складав більше 20 років та виконувались інші умови щодо призначення даного виду пенсії.
З врахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що відповідачем безпідставно не зараховано до стажу державної служби позивача її роботу в органах місцевого самоврядування та відмовлено в переведенні на пенсію, відповідно до Закону України "Про державну службу № 3723- XII від 16.12.1993 на підставі поданої заяви від 18.11.2025, а відтак оскаржуване рішення ГУ УПФ в Харківській області про відмову у проведенні перерахунку ОСОБА_1 від 26.11.2025 № 948010166844 є протиправним та таким що підлягає скасуванню.
Згідно з частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
У спірному випадку у ОСОБА_1 право на переведення з одного виду пенсії на інший виникло з моменту звернення до пенсійного органу із відповідною заявою 18.11.2025.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У даному випадку відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірності прийнятого рішення щодо відмови позивачу в переведенні її на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу”, а тому суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 в цій частині необхідно задовольнити повністю.
Що стосується позовної вимоги позивача про виплату їй пенсії відповідно до ст. 37 Закону України “Про державну службу” із врахуванням довідок про заробітку плату від 14.11.2025 № 705, № 706 виданих Смідинською сільською радою, то вона задоволенню не підлягає, враховуючи наступне.
Приймаючи рішення від 26.11.2025 № 948010166844 відповідач відмовив позивачу у переведенні на інший вид пенсії у зв`язку з відсутністю у позивача необхідного стажу роботи на посадах державної служби. Сам перерахунок пенсії державного службовця проведений не був. Відтак, спору щодо врахування сум, зазначених у вказаних довідках, що враховуються для обрахунку пенсії на час звернення позивача у цій справі до суду не існувало. Відсутні підстави вважати, що права позивача при здійсненні такого перерахунку будуть порушені. Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, то відповідно питання врахування вказаних довідок про розмір заробітної плати ОСОБА_1 є передчасним.
Зокрема, Верховний Суд у постанові від 12.09.2023 у справі №560/8328/22, у якій предметом спору були аналогічні правовідносини, зазначив, що вимоги позивача зобов`язати обрахувати пенсію за віком з урахуванням заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, є передчасними, оскільки стосуються розміру пенсійних виплат, який ще не обрахований суб`єктом владних повноважень, який наділений такою дискрецією, наслідки якої можуть бути предметом перевірки судом на відповідність критеріям, визначеним у статті 2 КАС України, а отже така вимога спрямована на майбутнє, через що не підлягає задоволенню з огляду на те, що судовому захисту підлягає тільки порушене право.
Відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
Отже, за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Харківській області, рішенням якого було відмовлено позивачу у призначенні пенсії, що стало підставою для звернення до суду із цим позовом, необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 605,60 гривень, сплачений згідно з квитанцією № 2.435683131.1 від 06.12.2025 (а.с.4).
Керуючись статтями 241, 242, 243, 245, 246, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 26.11.2025 № 948010166844 про відмову в переведені на пенсію за віком за нормами Закону України “Про державну службу” ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити переведення ОСОБА_1 на пенсію державного службовця за віком відповідно до Закону України “Про державну службу”, з 18.11.2025 з врахуванням до стажу державної служби періодів роботи в органах місцевого самоврядування з 02.03.2011 по 08.07.2014.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. 
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, пл. Свободи, 5, код ЄДРПОУ 14099344). 

Суддя Р.С. Денисюк