ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/4477/26
Провадження № 33/820/233/26

Суддя Хмельницького апеляційного суду Топчій Т.В., розглянувши у відкритому засіданні в місті Хмельницькому за участю секретаря Мельничук К.С., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Шевчука В.В., апеляційну скаргу захисника Шевчука В.В. на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 лютого 2026 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,
в с т а н о в и л а:
Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені суддею обставини.
Постановою суду встановлено, що ОСОБА_1 03 лютого 2026 року о 19 год. 38 хв. по вул. Кам`янецькій, 134/1 в м. Хмельницькому керував автомобілем "Dacia Sandero", номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (виражене тремтіння пальців рук, дуже звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення координації рухів) та в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 – Шевчук В.В. просить постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 лютого 2026 року скасувати.
Зазначає, що 03.02.2026 року о 19 год. 38 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем "Dacia Sandero", водночас працівниками поліції, в порушення вимог ст.35 ЗУ «Про національну поліцію» його було безпідставно зупинено. В подальшому, без наявності ознак наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу чи швидкість реакції, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. При цьому, тремтіння голосу у ОСОБА_1 само по собі не могло слугувати підставою для проведення такого огляду.
Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння та щодо нього було здійснено процедуру лабораторного відбору біологічного середовища (сечі). В подальшому, виходячи з власних переконань, працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що його сеча «є занадто світлою» та до неї додано води, а тому необхідно повторно здійснити її відбір. У зв`язку із браком часу він не зміг виконати такі вимоги працівників поліції, пропонував взяти на дослідження інший матеріал. Однак працівниками поліції та лікарем наркологом ОСОБА_1 у цьому було відмовлено.
Апелянт наголошує на тому, що ОСОБА_1 04.03.2026 року близько 09 год. повторно пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння, його результат був «тверезий».
Враховуючи зазначене, сторона захисту вважає, що огляд на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 проведений з порушенням вимог ст.266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Окрім цього захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 лютого 2026 року, оскільки такий пропущений з поважних причин. ОСОБА_1 не отримував повістки про виклик до суду, він не зареєстрований в системі «Електонний суд», а копію оскаржуваної постанови він отримав 20.02.2026 року поштовим відправленням, що підтверджується конвертом.

Позиції учасників апеляційного провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Під час апеляційного перегляду справи ОСОБА_1 та його захисник Шевчук В.В. підтримали доводи апеляційної скарги, просили скасувати постанову суду з підстав викладених у ній.
Заслухавши учасників процесу, перевіривши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Мотиви суду.

Відповідно до ст. 294 ч. 2 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Як убачається з матеріалів справи, у судовому засіданні ОСОБА_1 присутнім не був. Після отримання ним копії оскаржуваної постанови шляхом поштового відправлення 20.02.2026 року було подано апеляційну скаргу, а отже строк на апеляційне оскарження було пропущено з поважних причин і він підлягає поновленню.
Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Вимоги ст.ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд при її розгляді дотримався зазначених вимог закону.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно ст. 130 ч. 1 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених як судом першої інстанції, так і апеляційним судом. Зокрема відомостями із:
- протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №582406 від 03.02.2026 року , згідно якого ОСОБА_1 03 лютого 2026 року о 19 год. 38 хв. по вул. Кам`янецькій, 134/1 в м. Хмельницькому керував автомобілем "Dacia Sandero", номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (виражене тремтіння пальців рук, дуже звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення координації рухів) та в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння. (а.с.1);
- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 03.02.2026 року, згідно якого у водія виявлено ознаки наркотичного сп`яніння (виражене тремтіння пальців рук, дуже звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення координації рухів (а.с.3);
- висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 03.02.2026 року, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду (а.с.4).
- відеозапису із нагрудних камер поліцейських, що додані на диску, з яких вбачається факт зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , його подальше доставлення до медичного закладу для проведення огляду з метою визначення стану наркотичного сп`яніння, а також відмова від проходження такого огляду (а.с.6).
Наведені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
За результатами апеляційного перегляду провадження апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.
Посилання захисника у апеляційній скарзі на безпідставність зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , не знайшли свого підтвердження, оскільки як вбачається з переглянутого апеляційним судом відеозапису при спілкуванні з водієм працівником поліції було повідомлено причину зупинки, а саме не вимкнення покажчика повороту.
Апеляційний суд вважає безпідставними доводи сторони захисту про те, що у ОСОБА_1 були відсутні ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння. Як вбачається з відеозапису, зафіксовано поведінку особи та її зовнішні прояви, зокрема і тремтіння рук, які за своїм характером відповідають ознакам сп`яніння та були підставою для законної вимоги працівників поліції щодо проходження огляду у встановленому законом порядку. Такі ознаки наркотичного сп`яніння (виражене тремтіння пальців рук, дуже звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення координації рухів) також зазначені і в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №582406 від 03 лютого 2026 року, направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 03.02.2026 року.
Доводи апелянта про те, що огляд на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 проведено з порушенням вимог статті 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», оскільки він пройшов огляд та водночас пропонував надати для дослідження інший матеріал, є необґрунтованими враховуючи наступне.
Відповідно до положень Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України МОЗ України від 09.11.2025 року №1452/735, предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча, змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Згідно п.12 розділу 3 Інструкції для дослідження біологічного середовища може використовуватись і кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти інші біологічні зразки. Тобто, тільки в силу певних обставин, коли водій без свідомості чи перебуває у важкому стані і у нього неможливо відібрати біологічне середовище (сечу), предметом дослідження можуть бути інші біологічні середовища, в тому числі і кров. Перевірка на стан наркотичного сп`яніння проводиться лише в медичних закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення лабораторного дослідження біоматеріалу, і тільки лікар-нарколог, керуючись Інструкцією та методичними рекомендаціями МОЗ України визначає, яку саме біологічну речовину необхідно відібрати у обстежуваної особи. 
Як вбачається із відеозапису із нагрудної камери поліцейського ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, куди його і було доставлено працівниками поліції. У КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги «Хмельницької обласної ради,відповідно до встановленого порядку, йому було надано дві пластикові ємності, які в подальшому були повернуті з біоматеріалом (сечею). Під час візуального обстеження ємностей працівниками поліції було виявлено, що у них знаходиться вода, а тому ОСОБА_1 було вдруге запропоновано здати сечу. Проте такі вимоги ним не були виконані, у зв`язку з чим поведінку водія було розцінено як відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, з чим погоджується й апеляційний суд. 
Аналізуючи відеозапис події апеляційний суд виходить з того, що будь-яких пропозицій щодо відібрання для дослідження іншого матеріалу, як про це зазначено у апеляційній скарзі, ОСОБА_1 не висловлював. Дії ОСОБА_1 були правомірно кваліфіковано як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, тобто порушення п.2.5 ПДР України. 
Отже, апеляційний суд вважає, що процедура огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, яка передбачена ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВСУ та МОЗУ від 09.11.2015 №1452/735, була дотримана працівниками поліції. 
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 04.03.2026 близько 09 год. самостійно звернувся до закладу охорони здоров`я, пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння з результатом «тверезий» не є слушними, оскільки вказаний огляд у медичному закладі було здійснено із порушенням порядку такого огляду, визначеного в ст. 266 КУпАП, положеннях Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а саме без направлення та доставлення ОСОБА_1 для огляду саме працівником поліції, а також проведення вказаного огляду у медичному закладі і складання висновку за результатами огляду без обов`язкової присутності поліцейського.
Такі дії ОСОБА_1 суд розцінює як такі, що направлені на уникнення відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення.
Протокол про адміністративне правопорушення складений в силуст.255 КУпАП уповноваженою на те особою, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, щодо місця, часу вчинення та суті адміністративного правопорушення, повністю узгоджується з даними, які містяться у відеозаписі, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.
Порушень вимог ст.256 КУпАП в редакції, що була чинною на час складання протоколу про адміністративне правопорушення, не встановлено. А відомостей, які піддавали б сумніву достовірність зазначених у протоколі даних про обставини вчинення правопорушення, у справі немає.
Даних про те, що в справі неправильно застосовано норми матеріального права чи допущено порушення норм процесуального права при дослідженні місцевим судом доказів, перевіркою матеріалів справи не встановлено.
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ст.130 ч.1 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає відомостям характеризуючим особу правопорушника.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постанова суду є законною та обґрунтованою, та підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд, - 

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника Шевчука В.В. залишити без задоволення.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 лютого 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП – залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: