Справа № 544/801/26
пров. № 2-о/544/42/2026
Номер рядка звіту 17

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 травня 2026 року м. Пирятин
Пирятинський районний суд Полтавської області
в складі: головуючого судді Малицької О. Л.
секретар судового засідання Ралець О. С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пирятин цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів
за участю: заявниці ОСОБА_1 
представника заявниці ОСОБА_2 
В С Т А Н О В И В: 
Представник заявника адвокат Ковтун М.В. в інтересах заявниці ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Заяву мотивує тим, що дошлюбне прізвище заявника ОСОБА_3 . 18 березня 1985 року ОСОБА_1 була працевлаштована на посаді санітарки в очне відділення Пирятинської центральної районної лікарні, де цього ж дня була видана трудова книжка серія НОМЕР_1 . Відомості до зазначеної трудової книжки внесені російською мовою, а саме прізвище вказане ОСОБА_3 , хоча у актуальному на той час її паспорті та у свідоцтві про її народження її прізвище російською мовою значиться ОСОБА_4 . Після реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 заявник отримала шлюбне прізвище ОСОБА_6 . На даний час ОСОБА_1 досягла віку, який дав їй право на призначення пенсії за віком. Проте невідповідність у написанні прізвище заявника перешкоджає правильному обрахуванню її трудового стажу та нарахуванню пенсії. Відповідно до п.2.6. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівника, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 17 серпня 1993 р. за №110 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження, заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим органом, де було зроблено відповідний запис. Комунальне підприємство «Пирятинська лікарня Пирятинської міської ради» є правонастунником Пирятинської центральної районної лікарні, проте виконання виправлення у трудовій книжці заявника неможливе, оскільки відповідно до Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» єдина державна (офіційна) мова в Україні українська мова, а записи у трудовій книжці та свідоцтві про шлюб заявника, на підставі якого потрібно внести виправлення, виконані російською. Встановити факт належності ОСОБА_1 трудової книжки інакше, ніж в судовому порядку остання не має можливості. 
Ухвалою від 01.04.2026 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі.
Заявниця в судове засідання з`явилася, підтримав заяву, просив її задовольнити з підстав зазначених в ній. 
Представник заявниці в судовому засіданні підтримав заяву, просив її задовольнити з підстав зазначених в ній. Доповнив, що заявниця не має можливості іншим способом підтвердити свій стаж.
Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду надійшли пояснення на заяву, в якій зокрема зазначено про розгляд справи у відсутності представника.
Судом в порядку ст.ст. 90, 230 ЦПК України для встановлення фактичних даних були допитані свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які підтвердили, що заявниця дійсно працювала санітаркою в Пирятинській центральній районній лікарні та її дошлюбне прізвище було ОСОБА_3 , а після одруження ОСОБА_6 .
У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.
Заслухавши представника заявника, свідків, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:
Відповідно до статей 4, 5 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законом або договором.
Статтею 19 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного чи окремого провадження.
Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.
До таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.01.2024 у справі № 560/17953/21.
Частиною першою статті 293 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини 2 статті 293 Цивільного процесуального кодексу).
Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою їх є встановлення юридичного факту або стану. При цьому, в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.
Згідно пункту 6 частини 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту: 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Згідно статті 316 Цивільного процесуального кодексу України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.
Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 встановлено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Згідно частини 1 статті 319 Цивільного процесуального кодексу України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.
У заяві заявниця просить встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 правовстановлюючих документів, а саме трудової книжки серії НОМЕР_2 , виданої Пирятинською центральною районною лікарнею 18 березня 1985 року на ім`я ОСОБА_9 . 
Відповідно до п.2.6. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівника, затвердженого Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 17 серпня 1993 р. за №110 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження, заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим органом, де було зроблено відповідний запис.
Таким чином, внесення відповідних виправлень в трудову книжку є неможливим.
При вирішенні справи суд бере до уваги ту обставину, що заявник не має іншої можливості у позасудовому порядку внести відповідні виправлення.
Факт належності ОСОБА_1 трудової книжки про підтвердження трудового стажу підтверджуються паспортними даними, свідоцтвом про шлюб, трудовою книжкою заявниці.
ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт громадянина України № НОМЕР_3 (а. с. 5).
Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_4 – ОСОБА_9 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.с. 8).
Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_9 уклала шлюб з ОСОБА_5 19.09.1987 року та після одруження їй присвоєно прізвище ОСОБА_6 (а.с. 9)
Як вбачається з копії трудової книжки серія НОМЕР_2 , то заявниця: з 18.03.1985 року по 09.10.1986 року працювала в Пирятинський районній лікарні. ( а.с. 10).
Рішенням заступником начальника відділу призначення пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області Цикарєвої О. від 14.03.2026 № 164650005738 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком у зв`язку з тим, що надана заявницею трудова книжка потребує підтвердження та зазначене прізвище не відповідає паспортним даним заявниці. (а.с. 11).
Метою встановлення факту належності правовстановлюючих документів ОСОБА_1 , а саме трудової книжки серії НОМЕР_2 , виданої Пирятинською центральною районною лікарнею 18 березня 1985 року на ім`я ОСОБА_9 , являються розбіжності в дошлюбному прізвищі, унеможливлює реалізацію заявницею свого права на призначення пенсії.
Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що при розгляді справи про встановлення відповідно до пункту 6 статті 273 Цивільного процесуального кодексу України від 1963 року факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені та по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.
Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (п.45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».
Дослідженими під час судового розгляду доказами підтверджується поза розумним сумнівом факт належності трудової книжки серії НОМЕР_2 від 18.03.1985 року - заявниці ОСОБА_1 .
За таких обставин, заява ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу є обґрунтованою і підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 223, 247, 259, 263-265, 268, 273, 293, пунктом 6 частини 1 статті 315, 319, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
У Х В А Л И В:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів - задовольнити.
Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючих документів, а саме: трудової книжки серія НОМЕР_2 , виданої Пирятинською центральною районною лікарнею 18 березня 1985 року на ім`я ОСОБА_9 .

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку, передбаченому ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Представник заявника: адвокат Ковтун Микола Васильович, юридична адреса: 37001, Полтавська область Лубенський район м. Пирятин вул. Ранкова, 15.
Заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, юридична адреса: 36014, м. Полтава, вул. Гоголя, 34, код ЄДРПОУ 13967927.

Суддя О.Л.Малицька