ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

17 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/29094/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 березня 2026 року (суддя А. Ю. Рищенко) у справі № 160/29094/25 за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної міграційної служби України, у якому просив:
- визнати протиправними дії Державної міграційної служби України та скасувати рішення №00801718000038330 від 16.09.2025 року про відкликання рішення про визнання позивача особою без громадянства;
- зобов`язати Державну міграційну службу України внести до Єдиного державного демографічного реєстру та до відповідної відомчої інформаційної системи, розпорядником якої є Державна міграційна служба України, інформацію про позивача, як особу без громадянства, що постійно проживає на території України. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення відповідача №00801718000038330 від 16.09.2025 року про відкликання рішення про визнання позивача особою без громадянства є протиправним, адже позивач не є громадянином України, не має паспорта громадянина України, а тому підстав для відкликання рішення про визнання особою без громадянства у відповідності до Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» у відповідача не було.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 березня 2026 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Судом першої інстанції зазначено, що на час прийняття рішення №00801718000038330 від 16.09.2025 року про відкликання рішення про визнання позивача особою без громадянства діяв Указ Президента України від 11.07.2025 року №475/2025 про прийняття до громадянства України позивача, а отже вимоги частини 3 статті 6-1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» виконані.
Суд першої інстанції звернув увагу, що під час розгляду справи не встановлено порушення відповідачем процедури винесення рішення.
Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та 
ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що відповідач порушив процедуру винесення спірного рішення, адже станом на 16.09.2025 року позивач не отримав паспорт громадянина України, що свідчить про відсутність підстав для відкликання рішення про визначення особою без громадянства у відповідності до Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Зауважує, що підставою для відкликання рішення про визнання особою без громадянства є факт набуття громадянства, що має підтверджуватись документально. 
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач уродженець Республіки Молдова (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане 05.10.1987 сільською радою Банешти Теленештського району) у 1996 році переїхав на постійне проживання до України.
Мати позивача – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка Республіки Молдова, 14.10.2011 набула громадянство України на підставі частини 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» та 28.10.2011 була документована П`ятихатським РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , в порядку обміну – паспортом № НОМЕР_3 .
24.02.2012 позивач звернувся до ВГІРФО ГУ МВС України в Дніпропетровській області із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну у зв`язку з тим, що його мати є громадянкою України, та надав довідку № 0336, видану Посольством Республіки Молдова в Україні, про неналежність до громадянства Республіки Молдова.
05.04.2012 позивач отримав дозвіл на імміграцію в Україну на підставі пункту 1 частини 3 статті 4 Закону України «Про імміграцію». 09.04.2012 ГУ ДМС України в Дніпропетровській області документувало позивача як особу без громадянства посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_4 , 31.01.2013 – посвідкою серії НОМЕР_5 .
27.11.2018 позивач звернувся до П`ятихатського РС ГУ ДМС України в Дніпропетровській області із заявою про прийняття до громадянства України відповідно до ст. 9 Закону України «Про громадянство України».
25.11.2023 позивач звернувся із заявою про визнання особою без громадянства до Заводського відділу у місті Кам`янському Головного управління ДМС в Дніпропетровській області.
30.11.2023 позивач був документований посвідкою на постійне проживання № НОМЕР_6 .
22.10.2024 Державною міграційною службою України прийнято рішення від 22.10.2024 № 0080171500097692 про визнання позивача особою без громадянства.
Листом від 28.07.2025 № 1201.4.4/24865 Відділом з питань громадянства ГУ ДМС у Дніпропетровській області надано інформацію щодо громадян, які 11.07.2025 згідно Указу Президента України № 475/2025 прийняті до громадянства України відповідно до Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001. Серед зазначених у листі громадян значиться і особа без громадянства - позивач.
14.08.2025 ГУ ДМС у Дніпропетровській області на підставі п. 6 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про імміграцію» прийнято рішення про відкликання дозволу на імміграцію в Україну та рішення про відкликання посвідки на постійне проживання № НОМЕР_6 , виданої ГУ ДМС у Дніпропетровській області 01.12.2023.
10.09.2025 ГУ ДМС у Дніпропетровській області листом № 1201.3.4/30688-25 повідомило ДМС, що позивача прийнято до громадянства України згідно Указу Президента України № 475/2025 відповідно до Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001.
16.09.2025 Державною міграційною службою України на підставі абзацу 2 частини 3 та абзацу 1 частини 5 статті 6-1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» прийнято рішення № 00801718000038330 про відкликання рішення про визнання позивача особою без громадянства у зв`язку із набуттям громадянства України.
Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. 
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.
Закон України від 22.09.2011 № 3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі Закон №3773) визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, повноваження органів державної влади, що беруть участь у визначенні такого статусу та діють в інтересах забезпечення прав і свобод осіб та національної безпеки України, а також встановлює порядок в`їзду в Україну та виїзду з України таких осіб.
Згідно положень абз.2 ч.3 ст.6-1 Закону №3773 центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, приймає рішення про відмову у визнанні особою без громадянства у разі, якщо особа, яка подала заяву про визнання особою без громадянства, є громадянином України або іншої держави за умови, що її громадянство було визнано компетентним органом цієї держави та заявник був документований відповідно до законодавства цієї держави.
В силу положень абз.1 ч.5 ст.6-1 Закону №3773 рішення про визнання особою без громадянства відкликається або визнається недійсним з підстав, передбачених частиною третьою цієї статті. Після прийняття рішення про відкликання або визнання недійсним рішення про визнання особою без громадянства протягом трьох робочих днів центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, направляє такій особі без громадянства або її законному представнику повідомлення про це із зазначенням підстави відкликання або визнання недійсним відповідно до цього Закону та роз`ясненням порядку оскарження. Рішення про відкликання або визнання недійсним рішення про визнання особою без громадянства може бути оскаржено до адміністративного суду протягом 20 робочих днів з дня отримання особою повідомлення про відкликання або визнання недійсним рішення.
Отже, в силу положень ст.6-1 Закону №3773 рішення про визнання особою без громадянства відкликається, якщо зокрема така особа є громадянином України.
Зі змісту матеріалів справи вбачається, що 16.09.2025 Державною міграційною службою України на підставі абзацу 2 частини 3 та абзацу 1 частини 5 статті 6-1 Закону №3773 прийнято рішення № 00801718000038330 про відкликання рішення про визнання позивача особою без громадянства у зв`язку із набуттям громадянства України.
Разом з тим, зі змісту матеріалів справи колегія суддів встановила, що 11.07.2025 згідно Указу Президента України № 475/2025 позивача прийнято до громадянства України відповідно до ст.9 Закону України від 18.01.2001 № 2235-III «Про громадянство України».
В свою чергу, положеннями ст.9 Закону України «Про громадянство України» визначено, що датою набуття громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата видання відповідного указу Президента України.
Отже, згідно положень ст.9 Закону України «Про громадянство України», позивач набув громадянство України 11.07.2025 року.
Таким чином, станом на 16.09.2025 року позивач набув громадянство України, а отже рішення відповідача № 00801718000038330 про відкликання рішення про визнання позивача особою без громадянства у зв`язку із набуттям громадянства України прийнято з дотриманням приписів ст.6-1 Закону №3773.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірне рішення від 16.09.2025 року № 00801718000038330 є правомірним та скасуванню не підлягає, а зворотні доводи скаржника є хибними.
Апеляційний суд зазначає, що судом першої інстанції виконано вимоги ч.5 ст. 246 КАС України, а саме зазначено висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог, адже суд першої інстанції зазначив свій висновок про відмову у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 .
Разом з тим, колегія суддів відхиляє аргументи скаржника стосовно розподілу судових витрат судом першої інстанції, адже в силу положень ст.139 КАС України, враховуючи відмову у задоволенні позовної заяви, відсутні підстави для стягнення судових витрат як за рахунок відповідача так і за рахунок позивача.
Апеляційний зауважує, що згідно ч.2 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, а ч.3 ст. 317 КАС України визначено перелік порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.
Дослідивши аргументи позивача стосовно інших порушень норм процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів зазначає, що вони не належать до переліку обов`язкових підстав для скасування судового рішення, не впливають на правильність вирішення справи та висновків суду першої інстанції за результатами розгляду спірних правовідносин.
Підсумовуючи, керуючись ст.317 КАС України, суд апеляційної інстанції зазначає про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції. 
Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 березня 2026 року у справі № 160/29094/25 – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 17.06.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко 

суддя І.Ю. Добродняк 

суддя А.В. Суховаров