П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/14847/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Салюк П.І. 
Суддя-доповідач - Гонтарук В. М. 

15 червня 2026 року 
м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Гонтарука В. М. 
суддів: Білої Л.М.  Моніча Б.С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року (ухвалене в м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом Київського інституту Національної гвардії України до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Міністерство внутрішніх справ України про стягнення суми витрат, пов`язаних з утриманням у закладі вищої освіти, 
В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Міністерство внутрішніх справ України про стягнення суми витрат, пов`язаних з утриманням у закладі вищої освіти.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року позов задоволено.
Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
22.01.2026 року до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність її доводів.
Сьомий апеляційний адміністративний суд, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що ОСОБА_1 проходив військову службу (навчання) у Київському інституті Національної гвардії України в період з 10.08.2023 по 11.08.2025 на посаді курсанта 123 навчальної групи курсу № 4 факультету забезпечення державної безпеки, у військовому званні «головний сержант».
Наказом начальника Київського інституту Національної гвардії України від 10.08.2023 № 191 (по стройовій частині) старшого сержанта ОСОБА_1 було зараховано в списки перемінного складу та поставлено на всі види забезпечення, призначено на посаду курсанта для здобуття ступеня вищої освіти бакалавра тактичного рівня підготовки за спеціальністю 251 «Державна безпека», спеціалізація «Забезпечення державної безпеки підрозділами Національної гвардії України» з 10 серпня 2023 року.
22.07.2024 наказом начальника Київського інституту Національної гвардії України від 22.07.2024 №160 (по стройовій частині) старшому сержанту ОСОБА_1 присвоєно чергове військове звання – головний сержант.
Під час навчання в Київському інституті Національної гвардії України, 30.06.2025 головний сержант ОСОБА_1 , не повернувся зі звільнення до місця постійної дислокації Інституту (м. Київ, вул. Оборони Києва, 7) та до 05.07.2025, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України.
16.07.2025 на підставі повідомлення від 01.07.2025 №85/19-530-2025 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №62025100130004113 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, за фактом самовільного залишення ОСОБА_1 військової частини Київський інститут НГУ, тривалістю понад 3 доби, вчиненого в умовах воєнного стану.
24.07.2025 начальник факультету забезпечення державної безпеки звернувся з рапортом до вченої ради Київського інституту Національної гвардії України про включення на розгляд першочергового засідання вченої ради питання про розірвання контракту на навчання в Київському інституті Національної гвардії України з ОСОБА_1 у зв`язку з грубим порушенням військової дисципліни та небажанням навчатися.
На засіданні вченої ради 25.07.2025 Київського інституту Національної гвардії України розглянуто питання про дострокове розірвання контракту про навчання у Київському інституті Національної гвардії України з курсантом 2 - го відділення 123 навчальної групи курсу № 4 факультету забезпечення державної безпеки головним сержантом ОСОБА_1 .
За результатами розгляду, вченою радою Київського інституту Національної Гвардії України рекомендовано начальнику Інституту припинити (розірвати) контракт про проходження військової служби (навчання) в Інституті із курсантом 2-го відділення 123 навчальної групи курсу № 4 факультету забезпечення державної безпеки головним сержантом ОСОБА_1 через особисту недисциплінованість та власне небажання продовжувати навчання, з урахуванням правового режиму воєнного стану.
Рішення вченої ради Інституту викладено у Протоколі № 17 від 25.07.2025 та введено в дію наказом начальника Інституту від 25.07.2025 № 423 «Про введення в дію рішення вченої ради Київського інституту Національної гвардії України від 25 липня 2025 року (протокол № 17)».
Головний сержант ОСОБА_1 28.07.2025 звернувся з рапортом до начальника Інституту про відрахування його з числа курсантів Київського інституту Національної гвардії України через небажання продовжувати навчання.
Відповідно до наказу начальника Киїівського інституту Національної гвардії України від 11.08.2025 № 169 (по стройовій частині) головний сержант ОСОБА_1 був відрахований з навчання та виключений зі списків перемінного складу Інституту через особисту недисциплінованість та небажання продовжувати навчання, а контракт укладений з останнім був достроково припинений (розірваний) 11.08.2025.
14.08.2025 року ОСОБА_1 сформовано претензію №1 про стягнення суми витрат, пов`язаних з утриманням у закладі вищої освіти №85/21-1072. ОСОБА_1 претензію №1 отримав власноруч 14.08.2025 року. Також , відповідач ознайомився особисто 14.08.2025 з витягом з порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти.
Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 10 ст. 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено, що курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964 затверджено "Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах вищої освіти" (далі – Порядок № 964), який визначає механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 та підпунктів "д", "е", "є", "ж", "з" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Витрати відшкодовуються Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управлінню державної охорони, СБУ та Службі зовнішньої розвідки.
Згідно з п. 3, 4 Порядку № 964 визначено, що відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням, перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.
Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом із Мінфіном, МВС, Управлінням державної охорони, СБУ та Службою зовнішньої розвідки. Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.
Відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 2.1 Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом від 16.07.2007 №419/831/240/605/537/219/534 визначено, що зазначений Порядок, розроблено з метою впорядкування діяльності посадових осіб та органів військового управління щодо відшкодування курсантами, які проходять підготовку на посади осіб офіцерського складу, Міністерству оборони України, Міністерству внутрішніх справ України, Державній прикордонній службі України, Управлінню державної охорони України, Службі безпеки України та Державній спеціальній службі транспорту України (далі - міністерства) витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому військовому навчальному закладі, військовому навчальному підрозділі вищого навчального закладу (далі - ВНЗ), у разі дострокового розірвання контракту про проходження військової служби (навчання) (далі - контракт) через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, а також у разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу у військових формуваннях, правоохоронних органах або органах спеціального призначення після закінчення ВНЗ. Зобов`язання про добровільне відшкодування курсантом витрат, пов`язаних з його утриманням, зазначається в контракті під час його укладання.
Відповідно до пункту 7 Порядку № 964 визначено, що у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.
Згідно із зведеним розрахунком фактичних видатків державного бюджету №3625503758, які підлягають відшкодуванню ОСОБА_1 за період навчання у Інституті з 10.08.2023 по 11.08.2025 становить 855 328 (вісімсот п`ятдесят п`ять тисяч триста двадцять вісім) грн. 73 коп., у тому числі: грошове забезпечення – 708 750,48 грн.; предмети, матеріали, обладнання та інвентар – 33 271,96 грн.; медикаменти та перев`язувальні матеріали – 107,60 грн.; продукти харчування – 89 019,00 грн.; комунальні послуги – 24 179,69 грн.
ОСОБА_1 будучи обізнаним про необхідність відшкодування витрат пов`язаних з утриманням його у вищому військовому навчальному закладі, підписав Витяг з порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та зведений розрахунок фактичних видатків державного бюджету, що підтверджують факт ознайомлення відповідача з розміром, підставами та порядком відшкодування витрат пов`язаних з утриманням останнього у вищому військовому навчальному закладі.
Доказів сплати суми витрат, пов`язаних з утриманням у закладі вищої освіти до суду не надано.
З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем доведена правомірність та обґрунтованість вимог про стягнення з відповідача сум витрат, пов`язаних з його утриманням у закладі вищої освіти, натомість відповідачем не надано суду жодного доказу щодо спростування позиції позивача, викладеної в заявленому адміністративному позові, та доказів добровільної сплати зазначеної суми боргу на момент розгляду справи.
Оцінюючи позицію апелянта, колегія суддів вважає, що обставини, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, у апеляційній скарзі не зазначено. 
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 		Гонтарук В. М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Біла Л.М.    Моніч Б.С.