Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2026 року Справа№200/9952/25 

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (письмове провадження) адміністративну справу за позовом 
ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33028, Рівненська область, м. Рівне, вул. Борисенка Олександра, буд. 7), 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

УСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , через свого представника Євдокімова О.М., звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, у якому просив суд: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 03.09.2025 №056650010486 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії на підставі ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 з 17.06.2024 року пенсію на пільгових умовах на підставі ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
19 грудня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
16 квітня 2026 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву.
17 квітня 2026 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив.
З 30 грудня 2025 року по 07 січня 2026 року суддя знаходився у відпустці,04-05 лютого 2026 року, 02 квітня 2026 року, з 08 травня 2026 року по 22 травня 2026 року суддя знаходився у відпустці.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку про їх достатність для вирішення адміністративного спору.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.
Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування адміністративного позову представник позивача зазначив, що 17.06.2024 року ОСОБА_1 звернувся до органів пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах на підставі ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки набув право на таку пенсію. Зазначена заява позивача була опрацьована за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області та рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 26.06.2024 № 056650010486 було відмовлено позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 31 грудня 2024 року у справі №200/7033/24: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 26.06.2024 № 056650010486 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 17.06.2024, з урахуванням до пільгового стажу періоди: з 03.01.1995 по 31.01.1995, з 10.06.1997 по 13.06.1997, з 10.09.1999 по 25.10.1999, з 13.06.2003 по 22.06.2003, з 10.09.2003 по 22.09.2003, з 19.06.2014 по 03.11.2014, з 11.04.2018 по 20.04.2018, з 22.10.2019 по 03.11.2019, з 07.05.2024 по 17.06.2024 та зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи, що дають право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, ст. 14 Закону України “Про пенсійне забезпечення” із застосуванням роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 №8 та Постанови КМУ № 81 від 22.02.1992 «Про заходи щодо застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області своїм листом від 12.12.2025 № 57346-52347/П-02/8-0500/25 надіслало позивачу копію рішення про відмову в призначенні пенсії від 03.09.2025 №056650010486, прийнятого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області за результатами повторного розгляду заяви від 17.06.2024 про призначення пенсії на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31.12.2024 у справі №200/7033/24.
У оскаржуваному рішенні від 03.09.2025 року відповідач зазначив наступне: дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 17.06.2024. Вік заявника - 47 років 4 місяці 19 днів. Пільговий стаж особи на підземних роботах, професії за постановою №202 (25) становить — 24 роки 1 місяць 9 днів. Результати розгляду документів, доданих до заяви: - до страхового та пільгового стажу враховано всі періоди роботи. На виконання судового рішення та ухвали про виправлення описки в судовому рішенні (від 28.08.2025 №200/7033/24) відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 17.06.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до ч.3 ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з урахуванням висновків суду та прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії через відсутність необхідного пільгового стажу на професіях по Постанові №202 - 25 років.
Сторона позивача вказує, що відповідно розрахунку стажу позивача здійснений відповідачем, у позивача станом на 17.06.2024 року: страховий стаж склав 24 роки 10 місяців, в тому числі стаж, що дає право на зниження ПВ: Робота за списком №1 - 25 роки 1 місяць 14 днів.
Відповідно розрахунку стажу позивача здійснений відповідачем, у позивача станом на 17.06.2024 року: страховий стаж склав 24 роки 10 місяців, в тому числі стаж, що дає право на зниження ПВ: Робота за списком №1 - 25 роки 1 місяць 14 днів. 
Відповідно до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 за один повний рік за Списком № 1 зараховується 9 місяців стажу відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV. У контексті спірних відносин зарахуванню до стажу набутого, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV, підлягає 216 місяців (9 місяців за кожний з 24 повних років роботи за Списком № 1). 
Отже, із зарахуванням 216 місяців (18 років ) стажу до стажу за ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV, цей спеціальний стаж становить 42 роки 1 місяць 14 днів, що більше ніж 25 років.
Відповідач – Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань за кодом ЄДРПОУ 21084076, адреса зареєстрованого місцезнаходження: 33028, м. Рівне, вул. Короленка, 7, організаційно-правова форма – орган державної влади.
Відповідач проти задоволення адміністративного позову заперечує та зазначає, що на виконання судового рішення та ухвали про виправлення описки в судовому рішенні (від 28.08.2025 №200/7033/24) відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 17.06.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до ч.3 ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з урахуванням висновків суду та прийнято рішення від 03.09.2025 №056650010486 про відмову у призначенні пенсії через відсутність необхідного пільгового стажу на професіях по Постанові №202 - 25 років. Страховий стаж позивача становить - 24 роки 10 місяців 27 днів. Пільговий стаж на підземних роботах, професії за постановою №202 (25) становить — 24 роки 1 місяць 9 днів. До страхового та пільгового стажу враховано всі періоди роботи позивача.
Відповідач також зазначив, що суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
Враховуючи зазначене, позовні вимоги позивача про «призначення» пенсії задоволенню не підлягають.
Дослідивши надані стороною позивача докази, суд установив наступне.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 31.12.2024 року у справі №200/7033/24, яке набрало законної сили 09.07.2025 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 28 серпня 2025 року, адміністративний позов позивача до відповідача задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 26.06.2024 № 056650010486 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 17.06.2024, з урахуванням до пільгового стажу періоди: з 03.01.1995 по 31.01.1995, з 10.06.1997 по 13.06.1997, з 10.09.1999 по 25.10.1999, з 13.06.2003 по 22.06.2003, з 10.09.2003 по 22.09.2003, з 19.06.2014 по 03.11.2014, з 11.04.2018 по 20.04.2018, з 22.10.2019 по 03.11.2019, з 07.05.2024 по 17.06.2024 та зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи, що дають право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, ст. 14 Закону України “Про пенсійне забезпечення” із застосуванням роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 №8 та Постанови КМУ № 81 від 22.02.1992 "Про заходи щодо застосування Закону України "Про пенсійне забезпечення"; у задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено.
Рішенням про відмову у призначенні пенсії від 03.09.2025 №056650010486 на виконання рішення суду від 31.12.2024 по справі №200/7033/24, страховий стаж особи становить - 24 роки 10 місяців 27 днів. Пільговий стаж особи на підземних роботах, професії за постановою №202 (25) становить — 24 роки 1 місяць 9 днів. Результати розгляду документів, доданих до заяви: до страхового та пільгового стажу враховано всі періоди роботи. На виконання судового рішення та ухвали про виправлення описки в судовому рішенні (від 28.08.2025 №200/7033/24) відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 17.06.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до ч. 3 ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з урахуванням висновків суду та прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії через відсутність необхідного пільгового стажу на професіях по Постанові №202- 25 років.
Згідно розрахунку страхового стажу Форма РС-право, до пільгового стажу позивача Ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в зараховано періоди: з 03.01.1995 по 31.01.1995, з 01.02.1995 по 22.02.1995, з 23.02.1995 по 07.11.1995, з 10.06.1997 по 13.06.1997, з 14.06.1997 по 09.09.1999, з 10.09.1999 по 25.10.1999, з 09.11.1999 по 12.06.2003, з 13.06.2003 по 22.06.2003, з 23.06.2003 по 22.08.2003, з 23.08.2003 по 09.09.2003, з 10.09.2003 по 22.09.2003, з 23.09.2003 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 18.01.2005, з 01.03.2010 по 18.06.2014, з 19.06.2014 по 03.11.2014, з 04.11.2014 по 08.04.2018, з 11.04.2018 по 20.04.2018, з 21.04.2018 по 05.07.2018, з 06.07.2018 по 31.10.2018, з 01.11.2018 по 21.10.2019, з 22.10.2019 по 03.11.2019, з 18.11.2019 по 06.05.2024, з 07.05.2024 по 17.06.2024. Стаж обраховано без врахування кратності.
З наданого відповідачем аналізу права суд встановив, що до пільгового стажу за Списком № 1 відповідачем зараховано: 20 років 2 місяці 2 дні – Постанова № 202 (25), 1 рік 5 місяців 4 дні - Постанова № 202 (25), 2 роки 6 місяців 3 дні – провідні професії (20).
Згідно ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.
Згідно ст. 3 Конституції України, Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (далі – Закон №1058-IV), пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону №1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до ч.ч. 3, 5, 6 ст. 114 Закону №1058-IV, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
У разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.
Контроль за правильністю застосування списків на пільгове пенсійне забезпечення і якістю проведення атестації робочих місць на підприємствах та в організаціях, підготовка пропозицій щодо вдосконалення таких списків покладаються на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.
Відтак, законодавцем для призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV встановлено наступні вимоги для її застосування:
- безпосередня зайнятість повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії
- зайнятість на таких роботах не менше 25 років для працівників усіх професій, передбачених Постановою № 202 та 20 років для працівників провідних професій.
Спірним питанням в контексті заявлених позовних вимог є наявність у позивача пільгового стажу, визначеного ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV, тобто 25 років за Списком № 1 та Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженого Постановою КМУ від 31 березня 1994 року N 202.
Виходячи зі змісту позовної заяви та поставлених позивачем питань, стороною позивача поставлено під сумнів правильність обчислення відповідачем його стажу роботи на провідних професіях, Списком №1 та Списком, затвердженим Постановою КМУ від 31 березня 1994 року N 202.
У такому випадку суд обов`язаний надати оцінку діям відповідача щодо проведення такого розрахунку.
Відповідно до Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбаченим статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», працівникам, зайнятим на підземних роботах та у металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку відповідно до статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але не відпрацювали повного стажу, передбаченого зазначеною статтею, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної роботи та роботи у металургії із зарахуванням до стажу:
- кожного повного року роботи гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого прокату за 1 рік 3 місяці; 
- кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, - за 9 місяців.
Виходячи з системного тлумачення викладених норм, робота на провідних професіях (гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин) встановлює більш пільгові умови призначення пенсії ніж робота за іншими професіями, передбаченими Списком №1 та Постановою № 202.
Водночас, робота на провідних гірничих професіях (гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин) також віднесена і до відповідних Списків №1.
Відтак, означене роз`яснення передбачає конвертацію кожного повного року роботи на провідній професії за 1 рік 3 місяці.
При цьому слід врахувати, що для застосування цього роз`яснення достатньо 10 повних років роботи за пільговими професіями. 
Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбаченим статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачає конвертацію усіх повних років (!) роботи (не місяців як зазначає позивач) за провідними професіями із коефіцієнтом 1 рік за 1 рік 3 місяці.
Відтак, судом під час розгляду справи встановлено, що стаж позивача за провідними професіями за обчислення становить 2 роки 6 місяців 3 дні, що з урахуванням конвертації становить 3 роки 0 місяців 5 днів.
При цьому, суд звертає увагу, що пільговий стаж за Списком №1 та Постановою № 202 (не провідні професії) тотожні один одному та конвертуються як 1:1, більш пільговим до них є стаж роботи на провідних професіях, який до стажу за Списком №1 та Постановою № 202 зараховується як 1,25:1, в свою чергу стаж за Списком № 1 та Постановою № 202 конвертується до стажу за провідними професіями як 0,75:1, тобто при конвертації стажу за Списком № 1 в стаж за провідними професіями такий стаж зменшується (!).
Відтак, позиція позивача відносно того, що за кожний рік пільгового стажу за Списком № 1 при його конвертації у пільговий стаж за Постановою № 202 або за провідними професіями до кожного року зараховується додатково 9 місяців є помилковою, оскільки 1 рік (12 місяців) у такому разі зменшується до 9 місяців.
Детально дослідивши обставини спірних правовідносин, суд здійснивши аналіз записів трудової книжки НОМЕР_3 від 10.12.1999 року, не погоджується з розрахунком відповідача стажу роботи позивача за провідними професіями, так згідно із записами №№9-10, 17-19, позивач працював за професією гірник очисного вибою з повним робочим днем у шахті у періоди з 11.04.2018 по 03.11.2009, з 23.09.2003 по 18.01.2005, що сумарно становить 2 роки 10 місяців 19 днів, а не 2 роки 6 місяців 3 дні як обчислено відповідачем.
Водночас, суд ураховує, що вказані періоди підлягали зарахуванню до пільгового стажу позивача у повному обсязі.
Відтак, матеріалами адміністративної справи підтверджено, що пільговий стаж позивача за ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV складається: з 20 років 2 місяці 2 дні за Списком № 1; 1 рік 5 місяців 4 дні військової служби за Списком № 1; 3 роки 4 місяців 19 днів – провідні професії конвертовані в стаж за Списком №1 та Постановою № 202 (2 роки 6 місяців + 10 місяців 19 днів). 
Всього 24 роки 11 місяців 25 днів за Постановою № 202, що є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV.
У випадку конвертації стажу позивача за Списком № 1 в стаж за провідними професіями (20), конвертації підлягає 21 рік із розрахунку 1 рік = 9 місяців, що становить 15 років 9 місяців, що із додаванням 2 років 10 місяців 19 днів безпосереднього стажу роботи на провідних професіях становить 18 років 7 місяців 19 днів, що також є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV (20 років, провідні професії).
Щодо покликання сторони позивача на висновки суду першої та апеляційної інстанції, суд зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, водночас, висновки суду у цій справі наведеним стороною позивача позиціям не суперечать.
Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частин 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Надавши оцінку оскаржуваному рішенню суд дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення позову.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд 

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (ЄДРПОУ 21084076, адреса зареєстрованого місцезнаходження: 33028, м. Рівне, вул. Короленка, 7), про: визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 03.09.2025 №056650010486 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії на підставі ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 з 17.06.2024 року пенсію на пільгових умовах на підставі ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Повний текст рішення складено та підписано 25 травня 2026 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
У випадку розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/). 

Суддя О.М. Кониченко