ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
06 травня 2026 року 	Справа № 280/76/26 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
05 січня 2026 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі-позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі – відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі – відповідач 2), в якому позивач просить суд:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №084850005061 від 20.09.2025 про відмову призначенні пенсії;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву позивача від 12.09.2025 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду.
Ухвалою суду від 12.01.2026 позовну заяву залишено без руху. 
На виконання вимог ухвали суду позивачем подано уточнену позовну заяву, в якій позивач просить суд:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №084850005061 від 20.09.2025 про відмову призначенні пенсії;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву позивача від 12.09.2025 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду.
Ухвалою суду від 09.03.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що він звернувся до органів ПФУ за призначенням пенсії, проте рішенням ГУ ПФУ в Житомирській області йому відмовлено у призначенні пенсії. Позивач зазначає, що орган ПФУ протиправно не зарахував до його страхового стажу періоди роботи з 1980 по 1983 рік навчання в Молочанському СПТУ №5; з травня 1984 по 1986 рік проходження військової служби; з 1983 по 1984 – транспортне підприємство м.Токмак Запорізької області; з 1986 року та до 1998 року – підприємство завод ім.Кірова м.Токмак, газове господарство м.Токмак, райпотребсоюз м.Токмак, завод продтоварів м.Токмак, оскільки відсутнє рішення комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії. Позивач зазначає, що м.Токмак Запорізької області є тимчасово окупованою територією, у зв`язку з чим позивач звертався до пенсійного органу із заявою про надання йому допомоги у підтвердженні стажу. Позивач вказує на те, що відповідач не вчиним дій спрямованих на підтвердження його страхового стажу, чим порушив права та інтереси. З урахуванням викладеного у позовній заяві, позивач просив задовольнити позовні вимоги.
Відповідачі проти задоволення позовних вимог заперечили. В обґрунтування заперечень зазначено, що позивачу правомірно відмовлено у призначенні пенсії. Зазначено, що згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у разі відсутності страхового стажу, передбаченого частиною 1 цієї статті, право на призначення пенсії за віком така особа набуде після досягнення віку 63 років, за наявності страхового стажу від 25 років. У разі відсутності страхового стажу, передбаченого частиною 2 цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу 15 років. Також, відповідно до ст. 26 Закону №1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років, за наявності страхового стажу 32 роки. Вказано, що відповідно до пункту 2.23 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України №1058, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №1566/11846 від 27.12.2005 року, документи про стаж, вік та заробітку плату подаються тільки в оригіналах. Вік позивача 61 рік, отже необхідний страховий стаж для призначення пенсії за віком згідно ст. 26 Закону №1058 повинен складати 32 роки. Страховий стаж позивача складає 20 років 6 місяців 29 днів, що є недостатнім для призначення пенсії. З урахуванням викладеного у відзивах на позовну заяву, відповідачі просили відмовити у задоволенні позовних вимог.
На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступне.
Судом встановлено, що 12.09.2025 ОСОБА_1 звернувся до територіальних органів ПФУ з заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням ГУ ПФУ в Житомирській області від 20.09.2025 №084850005061, яке прийнято за принципом екстериторіальності, позивачу відмовлено у призначенні пенсії.
Позивач, не погодившись з відмовою у призначенні пенсії, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
За приписами статті 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Суд зазначає, що згідно приписів статті 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Згідно приписів статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон №1058), страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Згідно ч.1 ст.24 Закону №1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до ч.2 ст.24 Закону №1058, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:
з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;
з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;
з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;
з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;
з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;
з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;
з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;
з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;
з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;
з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;
починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.
Відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за віком відповідач вказав на те, що його страховий стаж становить 20 років 6 місяців 29 днів, що є недостатнім для призначення пенсії (необхідний стаж не менше 32 роки).
Також, органом ПФУ було зазначено про те, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви: трудова книжка гр. ОСОБА_1 відсутня, паспорт гр. ОСОБА_1 та довідка №50 від 03.03.2025 надані в копіях. Інші документи передбачені пунктом 3 Порядку №637 відсутні.
Суд зазначає, що згідно з ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637. Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, чинним законодавством передбачено підтвердження трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, а також у разі коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.
Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачем не було надано до звернення за призначенням пенсії трудової книжки взагалі, оскільки як вказує позивач документи, які підтверджують його стаж були загублені при евакуації з тимчасово окупованої території України, а саме міста Токмак Запорізької області.
Фактично до страхового стажу позивача зараховано періоди починаючи з 1998 року, на підставі відомостей з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Стосовно посилань позивача на протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №084850005061 від 20.09.2025, з посиланням не застосування положень Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 10.11.2006 №18-1 (далі – Порядок №18-1), суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 1 Порядку №18-1, цей Порядок визначає процедуру підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи:
для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлену для окремої категорії працівників, у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника;
до 01 січня 2004 року, якщо в трудовій книжці є записи з виправленнями або недостовірні чи неточні записи про періоди роботи на підприємствах, в установах, організаціях (їх правонаступниках), розташованих на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі (далі - підприємства, які розташовані на тимчасово окупованій території).
Отже, Порядок №18-1 не регулює питання подачі та розгляду документів необхідних для призначення пенсії, відповідно до Закону №1058.
Порядок №18-1 врегульовує питання проведення спеціальної процедури підтвердження періодів роботи.
Судом встановлено, що позивач звертався до ГУ ПФУ в Запорізькій області з заявою про підтвердження стажу, оскільки така додана до відзиву ГУ ПФУ в Житомирській області (а.с.90-93).
Відповідно до приписів пунктів 14-15 Порядку №18-1, Комісії розглядають заяви про підтвердження стажу роботи, на бажання заявника, у його присутності або в присутності його законного представника, або представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Комісії приймають рішення щодо підтвердження стажу роботи або про відмову в його підтвердженні та не пізніше п`яти робочих днів з дня його прийняття повідомляють заявника про прийняте рішення.
Рішення Комісій можуть бути оскаржені в Пенсійному фонді України або в судовому порядку.
Отже, за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 Комісія ГУ ПФУ в Запорізькій області мала прийняти рішення щодо підтвердження стажу роботи або про відмову в його підтвердженні.
Проте, предметом розгляду цієї справи не є правомірність дій/бездіяльності ГУ ПФУ в Запорізькій області щодо розгляду заяви позивача про підтвердження стажу, оскільки позивачем такі вимоги не заявлені.
Водночас, ГУ ПФУ в Житомирській області розглядалася інша заява позивача, а саме заява про призначення пенсії, а тому посилання позивача на те, що ГУ ПФУ в Житомирській області не було дотримано положень Порядку №18-1 є безпідставними.
Суд зазначає, що постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Порядок №22-1).
Відповідно до пункту 2.23 Порядку №22-1 документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.
Водночас, тим самим пунктом 2.23 Порядку №22-1 визначено, що до заяви, поданої в електронній формі через вебпортал або засобами Порталу Дія, додаються скановані копії оригіналів документів. На створені електронні копії заявник накладає електронний підпис, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.
З відзиву ГУ ПФУ в Житомирській області встановлено, що позивач звертався за призначенням пенсії через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України, а відповідно мав подати скановані копії оригіналів документів, на які накласти електронний підпис, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.
Судом встановлено, що позивачем до заяви про призначення пенсії були надані видані ПАТ «Запоріжжяобленерго» довідка про заробітну плату для обчислення пенсії №50 від 03.03.2025 та довідка від 06.03.2025 №010-03/72 про підтвердження трудового стажу за період з 09.08.1989 по 22.10.2008.
Проте, зазначені документи були безпідставно не прийняті до розгляду ГУ ПФУ в Житомирській області, що вплинуло на об`єктивність розгляду заяви позивача, з урахуванням того, що довідка від 06.03.2025 №010-03/72 місить додаткову інформацію про трудовий стаж за період з 09.08.1989 по 22.10.2008, яка частково відсутня у Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Отже, суд зазначає, що надані позивачем довідки ПАТ «Запоріжжяобленерго» мали бути враховані ГУ ПФУ в Житомирській області під час вирішення питання про наявність підстав для призначення пенсії.
При цьому, суд зазначає, що у разі якщо у ГУ ПФУ в Житомирській області мало сумніви у достовірності довідок ПАТ «Запоріжжяобленерго», то відповідно мало право звернутися до останнього з запитом про підтвердження обґрунтованості таких довідок, проте таким правом не скористався, а лише безпідставно відмовило у їх прийнятті.
За таких обставин, наявні підстави для скасування рішення про відмову у призначенні пенсії та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача, з урахуванням висновків суду по цій справі.
Позовні вимоги до ГУ ПФУ в Запорізькій області є безпідставними, оскільки у даному випадку органом який призначає пенсію за принципом екстериторіальності визначено ГУ ПФУ в Житомирській області, а відповідно саме останнє має обов`язок повторно розглянути заяву позивача.
Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд 

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (10003, м. Житомир, вул. Ольжича, 7, код ЄДРПОУ 13559341), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.158-Б, код ЄДПРОУ 20490012), про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №084850005061 від 20.09.2025 про відмову призначенні пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.09.2025 про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.
В задоволенні решти вимог – відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Новікова