ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року 
м. Київ

справа № 127/11449/25
адміністративне провадження № К/990/35495/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Білак М.В.,
суддів: Радишевської О.Р., Єресько Л.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу,
за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 22 квітня 2025 року (суддя - Вохмінова О.С.) та
на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2025 року (головуючий суддя - Залімський І.Г., судді: Мацький Є.М., Сушко О.О.),
справу №127/11449/25
за позовом ОСОБА_1 
до ІНФОРМАЦІЯ_1 
про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,
I. ПРОЦЕДУРА
1. У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 № Т/25/599 від 11 березня 2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладення штрафу.
2. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 квітня 2025 року, залишеною без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2025 року, позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
3. Не погодившись із рішенням судів першої та апеляційної інстанцій, позивач звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
4. Ухвалою Верховного Суду від 03 грудня 2025 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою позивача.
II. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
5. Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що позивач не усунув в повному обсязі недоліків позовної заяви, визначених в ухвалі Вінницького міського суду Вінницької області від 15 квітня 2025 року, а саме - не сплатив судовий збір.
6. Суд апеляційної інстанції посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на передчасність повернення позовної заяви оцінив критично та зазначив, що формально позивач міг виконувати вимоги ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 15 квітня 2025 року до 26 квітня 2025 року. Однак позивач виконав їх шляхом подання до суду заяви від 21 квітня 2025 року, яка розглянута судом першої інстанції. 
7. При цьому, суд апеляційної інстанції зауважив, що позивач не обґрунтував того, що він планував подати до суду додаткові заяви чи матеріали на виконання ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 15 квітня 2025 року.
8. Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про повернення позовної заяви, у повній мірі дослідив позицію позивача щодо усунення недоліків позовної заяви.
III. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
9. На обґрунтування касаційної скарги представник скаржника зазначає про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, а саме пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України.
10. Скаржник зазначив, що на момент прийняття Вінницьким міським судом Вінницької області спірної ухвали про повернення позовної заяви від 22 квітня 2025 року строк для усунення недоліків, визначених судом, ще не сплинув, тобто суд ухвалив рішення завчасно, порушивши порядок, встановлений пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України.
11. Також до касаційної скарги позивач додав платіжний документ про сплату судового збору за подання позовної заяви, що, на його думку, підтверджує факт того, що він не мав наміру ухилятись від сплати судового збору при зверненні до суду першої інстанції та мав намір усунути в повному обсязі недоліки позовної заяви.
IV. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
12. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, уважає за необхідне зазначити таке.
13. Касаційне провадження у справі відкрите з підстави оскарження судового рішення, зазначеного в частині другій статті 328 КАС України (ухвала про повернення позовної заяви), та посилання скаржника на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права. 
14. Як уже зазначалося, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що ОСОБА_1 не усунув недоліків позовної заяви, визначених ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 квітня 2025 року, тому, відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України, наявні підстави для повернення позовної заяви.
15. Верховний Суд не погоджується із цим висновком з огляду на таке.
16. Відповідно до частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
17. Після одержання позовної заяви суд першої інстанції встановив, що позовна заява ОСОБА_1 не відповідає таким вимогам:
- до позовної заяви не додано її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи згідно з частиною першою статті 161 КАС України;
- до позовної заяви не додано документу про сплату судового збору згідно із приписами частини третьої статті 161 КАС України.
18. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 квітня 2025 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків - п`ять днів з дня отримання копії ухвали.
19. Копію вказаної ухвали ОСОБА_1 отримав 21 квітня 2025 року та в цей же день подав до суду заяву про долучення додаткових матеріалів для усунення недоліків позовної заяви, до якої додано «роз`яснення про звільнення від сплати судового збору» в якому зазначив, що він звільнений від сплати судового збору. 
20. Однак суд першої інстанції не надав правової оцінки вказаній заяві про долучення додаткових матеріалів для усунення недоліків позовної заяви та доводам позивача, що зазначені ним в «роз`ясненні про звільнення від сплати судового збору» від 21 квітня 2025 року.
21. Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали про повернення позовної заяви на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України, суд першої інстанції лише констатував, що 21 квітня 2025 року позивач надав суду роз`яснення про звільнення його від сплати судового збору та заяву про долучення додаткових матеріалів. Разом з тим, дійшов висновку, що вимоги ухвали суду від 15 квітня 2025 року позивач не виконав, зокрема, не сплатив судовий збір. 
22. Отже, питання щодо звільнення позивача від сплати судового збору не вирішено судом першої інстанції.
23. Водночас висновок суду апеляційної інстанції про те, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про повернення позовної заяви, у повній мірі дослідив позицію позивача щодо усунення недоліків позовної заяви, є необґрунтований.
24. Верховний Суд зазначає, що процесуальні норми КАС України покладають на суд обов`язок розглянути заявлені сторонами клопотання та з врахуванням кожного окремого випадку навести мотиви щодо їх задоволення чи відмови у їх задоволенні відповідно до норм чинного законодавства.
25. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 910/10939/22 дійшла висновку, що у випадку подання особою клопотання про звільнення від сплати судового збору на стадії усунення недоліків апеляційної скарги суд, відмовляючи у його задоволенні, повинен забезпечити такій особі реальну можливість виконати вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, зокрема сплатити судовий збір або звернутися із заявою про продовження чи поновлення строку на усунення недоліків.
26. Із наведеного випливає, що повернення апеляційної скарги як наслідок неусунення її недоліків є допустимим лише за умови, якщо особа мала реальну та ефективну можливість виконати відповідні вимоги суду.
27. Суд першої інстанції повинен був урахувати легітимні очікування позивача щодо розгляду питання про звільнення від сплати судового збору, що дало б йому можливість передбачити й планувати свої дії, з огляду на очікуваний результат.
28. Верховний Суд наголошує, що пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України передбачено, що позовна заява може бути повернута позивачеві, якщо він не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. 
29. Як уже зазначалося, копію ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 15 квітня 2025 року про залишення позову без руху ОСОБА_1 отримав 21 квітня 2025 року, суд на усунення недоліків надав йому п`ять днів з моменту отримання копії ухвали, а отже, до 26 квітня 2025 року включно ОСОБА_1 мав можливість усунути недоліки позовної заяви. 
30. Відповідно до приписів частини п`ятої статті 169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.
31. Водночас суд першої інстанції не дотримався вимог пункту 1 частини четвертої та частини п`ятої статті 169 КАС України та 22 квітня 2025 року дійшов висновку, що у встановлений судом строк позивачем не усунуто недоліки позовної заяви.
32. Верховний Суд указує на передчасність таких висновків суду з огляду на те, що суд першої інстанції не надав правової оцінки заяві позивача від 21 квітня 2025 року, до якої додано «роз`яснення про звільнення від сплати судового збору», яка подана на виконання вимог ухвали суду про усунення недоліків, а також незакінчений строк для усунення відповідачем недоліків позовної заяви станом на день постановлення оскаржуваної ухвали. 
33. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 30 вересня 2024 року (справа № 260/9721/23).
34. Відповідно до частин першої і четвертої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
35. Оскільки ухвалу про повернення позовної заяви не можна визнати законною, а суд апеляційної інстанції не звернув увагу на допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права, то ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 22 квітня 2025 року та постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2025 року підлягають скасуванню, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
36. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 345, 350, 356 КАС України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 22 квітня 2025 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2025 року у справі № 127/11449/25 скасувати.

Справу № 127/11449/25 направити до Вінницького міського суду Вінницької області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
М.В. Білак
О.Р. Радишевська 
Л.О. Єресько,
Судді Верховного Суду