УХВАЛА
18 червня 2026 року
м. Київ
справа № 392/912/25
провадження № 61-7444ск26
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Ситнік О. М., Фаловської І. М.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Попович Світлана Михайлівна, на ухвалу Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 08 січня 2026 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 29 квітня 2026 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,
ВСТАНОВИВ :
У травні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.
29 грудня 2025 року позивач звернулась до суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам, які будуть діяти від його імені чи в його інтересах, в будь-який спосіб здійснювати відчуження права оренди та права постійного користування земельних ділянок, що перебувають у користуванні СФГ «ЛІСОВИЙ СЕРГІЙ ЛЕОНІДОВИЧ» та «СФГ ЗІНЬКОВСЬКИЙ Л.П. », а саме:
3523181600:02:000:0434 площею 3,710 га;
3523181600:02:000:0149 площею 3,650 га;
3523181600:02:002:0160 площею 7,477 га;
3523181600:02:002:0615 площею 3,476 га;
3523181600:02:000:0255 площею 3,650 га;
3523181600:02:000:0939 площею 3,650 га;
3523181600:02:001:0755 площею 5,000 га;
3523181600:02:000:0921 площею 2,456 га;
3523181600:02:000:0518 площею 3,970 га;
3523181600:02:000:0254 площею 3,650 га;
3523181600:02:000:2563 площею 3,650 га;
3523181600:02:000:0520 площею 3,650 га;
3523181600:02:000:0248 площею 3,650 га;
3523181600:02:000:0291 площею 3,650 га;
3523181600:02:000:0681 площею 4,300 га;
3523181600:02:000:0543 площею 3,650 га;
3523181600:02:000:0318 площею 3,800 га;
3523181600:02:000:0948 площею 3,650 га;
3523181600:02:000:0566 площею 3,650 га;
3523181600:02:000:0524 площею 3,650 га;
3523181600:02:000:0292 площею 3,650 га;
3523181600:02:000:0874 площею 4,572 га;
3523181600:02:000:0489 площею 3,650 га;
3523181600:02:000:0227 площею 3,650 га;
3523181600:02:000:2561 площею 3,650 га;
3523181600:02:000:0197 площею 3,880 га;
3523181600:02:000:1412 площею 4,030 га;
3523181600:02:000:0715 площею 4,668 га;
3523181600:02:000:0433 площею 3,750 га;
3523181600:02:002:0668 площею 4,347 га;
3523181600:02:000:0583 площею 3,987 га;
3523182800:02:003:9104 площею 44,686 га;
3523181600:02:000:0669 площею 4,100 га;
3523181600:02:000:2921 площею 1,566 га;
3523181600:02:000:0990 площею 3,650 га;
3523181600:02:000:0247 площею 3,650 га;
3523181600:02:000:0618 площею 3,650 га;
3523181600:02:000:2562 площею 3,650 га;
3523181600:02:000:0859 площею 3,650 га;
3523181600:02:000:0237 площею 3,942 га;
3523181600:02:000:0584 площею 3,670 га;
3523181600:02:000:0499 площею 4,530 га;
3523181600:02:000:0585 площею 3,650 га;
3523182800:02:000:0656 площею 25,424 га;
3523182800:02:003:0072 площею 41,400 га;
3523181600:02:000:0290 площею 3,650 га;
3523181600:02:000:0682 площею 8,920 га;
3523181600:02:000:0508 площею 3,650 га;
3523181600:02:000:0223 площею 3,950 га;
3523181600:02:000:0483 площею 3,650 га;
3523181600:02:000:0428 площею 4,030 га;
3523181600:02:000:0334 площею 4,030 га;
3523181600:02:000:0831 площею 3,650 га;
3523182800:02:003:0084 площею 3,495 га;
3523181600:02:000:0427 площею 4,030 га;
3523181600:02:000:0442 площею 3,650 га;
3523181600:02:000:0512 площею 3,650 га;
3523181600:02:000:2498 площею 4,860 га;
3523181600:02:000:0955 площею 3,650 га;
3523181600:02:000:0860 площею 3,650 га;
3523181600:02:000:1773 площею 4,030 га;
3523181600:02:000:1212 площею 3,650 га;
3523181600:02:000:0479 площею 7,730 га;
3523181600:02:000:0513 площею 3,650 га;
3523181600:02:000:1140 площею 4,000 га;
3523181600:02:000:0238 площею 3,650 га;
3523181600:02:002:0487 площею 4,194 га;
3523181600:02:002:0488 площею 4,198 га;
3523181600:02:000:0490 площею 3,650 га;
3523181600:02:000:0454 площею 3,960 га;
3523181600:02:002:0154 площею 3,739 га;
3523182800:02:000:0655 площею 10,000 га;
3523181600:02:000:0154 площею 3,650 га;
3523181600:02:000:0511 площею 3,650 га;
3523181600:02:000:0952 площею 3,650 га;
3523181600:02:000:0191 площею 3,650 га;
3523181600:02:000:1239 площею 3,650 га;
3523182800:02:003:0370 площею 7,140 га;
3523181600:02:002:0580 площею 3,739 га;
3523181600:02:000:0118 площею 3,650 га;
3523181600:02:000:0519 площею 3,840 га;
3523181600:02:000:1161 площею 3,650 га;
3523181600:02:002:0631 площею 3,433 га;
3523181600:02:000:1160 площею 3,650 га;
3523181600:02:001:0809 площею 31.8 га.
Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 
08 січня 2026 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.
Постановою Кропивницького апеляційного суду від 29 квітня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 08 січня 2026 року - без змін.
02 червня 2026 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Попович С.М., на ухвалу Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 08 січня 2026 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 29 квітня 2026 року.
У касаційній скарзі представник позивача просила поновити строк на касаційне оскарження, скасувати ухвалу Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 08 січня 2026 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 29 квітня 2026 року, постановити нове рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.
У пункті 1 частини другої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) встановлено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Згідно із статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Ухвали, на які можуть бути подані апеляційні скарги окремо від рішення суду, наведено в статті 353 ЦПК України.
Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, скасування забезпечення позову, відмови в скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову або відмови у забезпеченні позову. 
Згідно з частиною першою статті 406 ЦПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу.
У пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Отже, зміст пункту 3, 4 частини першої статті 353 та частини першої статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права та регламентує право касаційного оскарження судових рішень, свідчить про те, що оскарження ухвал суду першої інстанції про відмову в забезпеченні позову, після їх перегляду в апеляційному суді, у касаційному порядку не передбачено. Постанова апеляційного суду, прийнята за наслідками апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції, також не може бути предметом перегляду у касаційному порядку.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) сформульовано правовий висновок, який підтверджено у пункті 7.3 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року в справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20), про те, що з огляду на відсутність у пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України серед ухвал суду першої інстанції, які підлягають касаційному оскарженню, ухвали цього суду про відмову у забезпеченні позову (пункт 4 частини першої статті 353 ЦПК України), неможливим є як касаційне оскарження такої ухвали, так і касаційне оскарження постанови апеляційного суду, згідно з якою така ухвала залишена без змін. Це обмеження права на оскарження не шкодить суті права особи, зацікавленої у забезпеченні позову, оскільки вона може повторно звернутися із заявою про таке забезпечення до суду першої інстанції за наявності для цього підстав.
У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Гарсія Манібардо проти Іспанії» від 15 лютого 2000 року зазначено, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. ЄСПЛ зазначає, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом першим статі 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права (рішення ЄСПЛ від 12 липня 2001 року у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини», заява № 42527/98).
Системне тлумачення статей 353, 389 ЦПК України свідчить про те, що законодавець свідомо виокремив випадки, в яких може бути оскаржена або конкретна процесуальна дія, або така конкретна дія і відмова в її вчиненні.
ЄСПЛ у рішенні від 21 жовтня 2010 року (заява № 19164/04) у справі 
«Дія 97» проти України» зазначив, що процесуальні правила призначені для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності, а також, що учасники судового провадження повинні мати право розраховувати на те, що ці правила застосовуватимуться. Цей принцип застосовується до усіх - не лише до сторін провадження, але й до національних судів.
На підставі викладеного, Верховний Суд доходить висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 08 січня 2026 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 29 квітня 2026 року, оскільки вказані судові рішення не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України.
Зазначення у постанові апеляційного суду про можливість її касаційного оскарження не є підставою для відкриття касаційного провадження.
Керуючись статтями 353, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Попович Світлана Михайлівна, на ухвалу Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 08 січня 2026 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 29 квітня 2026 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.
Копію ухвали та додані до скарг матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко
О. М. Ситнік
І. М. Фаловська