ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

02 липня 2026 року м. Житомир справа № 240/17434/26
категорія 106030200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Леміщака Д.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовною заявою, в якій просить: 
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) щодо утримання податку на доходи фізичних осіб з суми, виплаченої ОСОБА_1 за період 29.01.2020 по 19.05.2023 включно із застосуванням посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями, обчислених у відповідності до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", у редакції чинній у зазначений період, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 1 січня календарного року (Законом України від 14.11.2019 № 294-ІХ "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020 за період з 29.01.2020 до 31.12.2020 включно, Законом України від 15.12.2020 № 1082-ІХ "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021 за період з 01.01.2021 до 31.12.2021 включно, Законом України від 02.12.2021 № 1928-ІХ "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 за період з 01.01.2022 до 31.12.2022 включно, Законом України від 03.11.2022 № 2710-ІХ "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 за період з 01.01.2023 до 19.05.2023 включно), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12,13,14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16.06.2025 у справі № 240/5269/25 без рівноцінної та повної компенсації витрат доходів; 
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 стрільців Державної прикордонної служби (Ввч НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотримане грошове забезпечення у вигляді утриманого податку на доходи фізичних осіб при виплаті грошового забезпечення та належних за період 29.01.2020 по 19.05.2023 включно із застосуванням посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями, обчислених у відповідності до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", у редакції чинній у зазначений період, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 1 січня календарного року (Законом України від 14.11.2019 № 294-ІХ "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020 за період з 29.01.2020 до 31.12.2020 включно, Законом України від 15.12.2020 № 1082-ІХ "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021 за період з 01.01.2021 до 31.12.2021 включно, Законом України від 02.12.2021 № 1928-ІХ "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 за період з 01.01.2022 до 31.12.2022 включно, Законом України від 03.11.2022 № 2710-ІХ "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 за період з 01.01.2023 до 19.05.2023 включно), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16.06.2025 у справі № 240/5269/25; 
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) щодо утримання податку на доходи фізичних осіб з суми, виплаченої ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення та компенсаційних виплат за весь час затримки виплати на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16.06.2025 у справі № 240/5269/25 без рівноцінної та повної компенсації витрат доходів; 
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (в/ч НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення та компенсаційних виплат за весь час затримки виплати, на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16.06.2025 у справі № 240/5269/25; 
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення та компенсації відпустки, відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 № 2050-ІІІ; 
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (в/ч НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 № 2050-ІІІ із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 15.07.2015 по 19.12.2024 ОСОБА_1 проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ). Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону імені № 1305-ОС від 19.12.2024 ОСОБА_1 був звільнений у запас та виключений зі списків особового складу з 19.12.2024. У період служби відповідач здійснював нарахування та виплату грошового забезпечення без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023, що призвело до неправильного визначення розміру посадового окладу та окладу за військовим званням. На виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16.06.2025 у справі № 240/5269/25 позивачу здійснено перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 29.01.2020 до 19.05.2023. 19.03.2026 здійснено виплату в сумі 227556,97 грн. 23.03.2026 представник позивача направив адвокатський запит щодо добровільного виконання рішення суду. У квітні 2026 року представник позивача отримав відповідь від відповідача про повне виконання рішення з доданням довідки-розрахунку, згідно з якою нараховано 217173,46 грн, утримано ПДФО 39091,22 грн та військовий збір 10858,67 грн, нараховано компенсацію 78419,88 грн з утриманням ПДФО 14115,58 грн та військового збору 3920,99 грн. Позивач вважає дії відповідача протиправними. 
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 15.01.2025 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у судове засідання (у письмовому провадженні). 
У відзиві на позовну заяву, поданому до суду 20.05.2026, відповідач зазначив, що 08.05.2025 військова частина НОМЕР_1 направила запит до Головного управління ДПС у Житомирській області щодо порядку нарахування компенсації податку. 15.05.2025 отримано індивідуальну податкову консультацію. Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16.06.2025 у справі № 240/5269/25 виконано в повному обсязі, здійснено виплату 217173,46 грн за вирахуванням ПДФО та військового збору. Дохід, отриманий за рішенням суду, не є грошовим забезпеченням, а виплачується за КЕКВ 2800. Компенсація податку не є підставою для нарахування компенсації втрати частини доходів. Відповідач вважає, що діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством, та просить залишити позов без задоволення. 
Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні) з особливостями, визначеними статтями 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив таке. 
З 15.07.2015 по 19.12.2024 ОСОБА_1 проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) та має статус учасника бойових дій. 
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) № 1305-ОС від 19.12.2024 ОСОБА_1 звільнений у запас. 
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 16.06.2025 у справі № 240/5269/25 зобов`язано відповідача здійснити перерахунок грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 19.05.2023. 
При виплаті відповідачем утримано податок на доходи фізичних осіб.
Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду. 
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначено Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII. 
Згідно зі статтями 1 та 2 Закону № 2011-XII, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. 
Частинами 2 та 3 статті 9 Закону № 2011-XII встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення, такі як підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія; одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби. Також грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. 
Спеціальним законом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, є Податковий кодекс України. 
Згідно з пунктом 162.1 статті 162 Податкового кодексу України, платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи. 
Підпунктом 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України встановлено, що об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід. 
Згідно з підпунктом 14.1.48 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України заробітна плата для цілей розділу 4 цього Кодексу - це основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, які виплачуються (надаються) платнику податку у зв`язку з відносинами трудового найму згідно з законом. 
Відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167. 
Статтею 167 Податкового кодексу України встановлено ставку податку у розмірі 18 відсотків. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44 затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (далі - Порядок № 44).
Відповідно до пункту 1 Порядку № 44 цей Порядок визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (грошова компенсація).
Відповідно до пунктів 2, 5 Порядку № 44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
Зазначена в абзаці першому цього пункту грошова компенсація також виплачується іноземцям та особам без громадянства, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця.
Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб".
Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення. Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Таким чином, грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема, військовослужбовцями, виплачується їм для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Відповідно до п. 168.5 ст. 168 Податкового кодексу України (далі - ПК України) суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.
Наведене дає підстави для висновку, що суми податку на доходи фізичних осіб, які утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат їх доходів, виплата грошової компенсації здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення та виплачується установами, що утримують військовослужбовців за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Отже, при нарахуванні грошового забезпечення військовослужбовцям утримана сума податку з доходів фізичних осіб підлягає поверненню шляхом виплати відповідної компенсації в розмірі суми утриманого податку.
Матеріалами справи підтверджується, що на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі № 240/5269/25 від 16.06.2025 позивачу було здійснено перерахунок та виплату усіх видів грошового забезпечення за період з 29.01.2020 до 19.05.2023 включно. Цей перерахунок здійснювався із застосуванням правильних розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених на 1 січня відповідних календарних років, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704. Відповідач добровільно виконав вказане рішення суду, що підтверджується довідкою-розрахунком та банківськими виписками.
Згідно з наданими суду розрахунками, відповідач на виконання рішення суду нарахував позивачу грошове забезпечення у розмірі 217173,46 грн. Із зазначеної суми відповідачем було утримано податок на доходи фізичних осіб у розмірі 39091,22 грн та військовий збір у розмірі 10858,67 грн. Також відповідачем було нараховано компенсацію втрати частини доходів у розмірі 78419,88 грн. Із суми вказаної компенсації відповідач утримав податок на доходи фізичних осіб у розмірі 14115,58 грн та військовий збір у розмірі 3920,99 грн. У підсумку позивачу 19.03.2026 було перераховано на картковий рахунок загальну суму коштів, зменшену на розмір утриманих податків та зборів.
Доводи відповідача про те, що виплата за рішенням суду не є грошовим забезпеченням та здійснюється за іншим КЕКВ, є формальними, оскільки сутність виплати полягає у донарахуванні грошового забезпечення за період служби, а не у новій виплаті. 
Суть гарантії, закріпленої у пункті 168.5 статті 168 Податкового кодексу України та деталізованої у Порядку № 44, полягає у тому щоб військовослужбовець отримував своє грошове забезпечення у повному обсязі, не відчуваючи фінансового тягаря від сплати податку на доходи фізичних осіб, оскільки держава бере на себе зобов`язання компенсувати ці витрати. Вирішальним критерієм для застосування вказаної норми є правова природа самого доходу. Якщо дохід за своєю суттю є грошовим забезпеченням або іншою виплатою, одержаною у зв`язку з виконанням військового обов`язку, такий дохід підлягає компенсації в частині утриманого податку.
Той факт, що відповідач виплатив заборгованість з грошового забезпечення на виконання рішення суду за певним кодом економічної класифікації видатків бюджету, жодним чином не змінює правової природи цих коштів. Заборгованість, яка утворилася внаслідок неправильного нарахування відповідачем посадового окладу та окладу за військовим званням, залишається недоотриманим грошовим забезпеченням позивача. Інструкція щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету є підзаконним нормативним актом фінансово-технічного характеру, який визначає виключно внутрішні процедури казначейського обслуговування бюджетних коштів і не може звужувати чи скасовувати соціальні гарантії військовослужбовців, встановлені на рівні законів України. Судове рішення у справі № 240/5269/25 не створило нового джерела доходу цивільно-правового характеру, воно лише зобов`язало державу виконати свій обов`язок з повної виплати саме грошового забезпечення.
Отже, оскільки позивачу виплачувалася заборгованість з грошового забезпечення, яке він набув право отримати у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження військової служби, відповідач, виконуючи функції податкового агента та утримуючи податок на доходи фізичних осіб, був зобов`язаний одночасно нарахувати та виплатити позивачу рівноцінну та повну компенсацію сум цього податку відповідно до пункту 168.5 статті 168 Податкового кодексу України та пункту 2 Порядку № 44.
Індивідуальна податкова консультація, надана відповідачу, не є обов`язковою для суду, має індивідуальний характер і діє лише в межах повноважень контролюючого органу. Вона не скасовує прямої дії норм спеціального законодавства та не може звільняти суб`єкта владних повноважень від прямого обов`язку неухильно дотримуватися імперативних норм Податкового кодексу України щодо соціальних гарантій. 
За таких обставин суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача по утриманню податку на доходи фізичних осіб при проведенні позивачу доплати грошового забезпечення на виконання рішення суду та наявності підстав для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити недоотриману суму грошового забезпечення у вигляді утриманого податку на доходи фізичних осіб.
Стосовно вимог позивача щодо компенсації податку на доходи фізичних осіб, утриманого з суми компенсації втрати частини доходів, суд бере до уваги таке. 
Відповідно до пункту 2 Порядку № 44, компенсація податку здійснюється не лише з грошового забезпечення, а й з інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби. Компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, передбачена Законом № 2050-III, нерозривно пов`язана з основним доходом, оскільки її метою є збереження купівельної спроможності саме цього недоотриманого доходу в умовах інфляційних процесів у державі. Право на отримання цієї компенсації виникло у позивача виключно через несвоєчасну виплату йому грошового забезпечення за період проходження військової служби. Відповідно, компенсація втрати частини доходів є невід`ємною складовою майнового блага військовослужбовця, пов`язаного зі службою, і підпадає під категорію інших виплат у розумінні Порядку № 44. Утримавши з суми цієї компенсації податок на доходи фізичних осіб без одночасного здійснення виплати рівноцінної грошової компенсації цього податку, відповідач діяв протиправно.
Переходячи до аналізу позовних вимог у частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати компенсації втрати частини доходів відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 № 2050-III та зобов`язання нарахувати та виплатити таку компенсацію, суд звертає увагу на таке. 
Позивач у своїй позовній заяві сам зазначає, а відповідач у відзиві підтверджує копіями відповідних розрахунків, що на виконання рішення суду військова частина НОМЕР_1 нарахувала ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у розмірі 78419,88 грн. 
Таким чином, твердження позивача про те, що відповідач допустив бездіяльність у вигляді ненарахування вказаної компенсації, спростовується фактичними обставинами справи та доданими документами.
Оскільки відповідач належним чином виконав свій обов`язок щодо самого факту нарахування компенсації втрати частини доходів, суд не знаходить правових підстав для визнання бездіяльності в цій частині протиправною та зобов`язання військової частини здійснювати нарахування цієї компенсації повторно чи додатково. Порушення прав позивача полягало не в тому що компенсація не була нарахована, а виключно в тому що під час її виплати відповідач протиправно утримав податок на доходи фізичних осіб без застосування механізму його компенсації. Отже, належним та достатнім способом захисту порушеного права позивача в цьому контексті є визнання протиправними дій щодо утримання податку без компенсації та зобов`язання відповідача виплатити позивачу саме ту суму утриманого податку, яка мала бути компенсована. З огляду на це, позовні вимоги у частині, що стосуються зобов`язання відповідача нарахувати саму компенсацію втрати частини доходів, задоволенню не підлягають як такі, що вже фактично виконані відповідачем в добровільному порядку.
Як зазначено у статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. А згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість основних доводів сторін, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Враховуючи відсутність судових витрат у даній справі відсутні, їх розподіл судом не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) задовольнити частково.
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо утримання податку на доходи фізичних осіб без одночасної виплати грошової компенсації сум такого податку під час виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 19.05.2023 на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16.06.2025 у справі № 240/5269/25.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію податку на доходи фізичних осіб, утриманого з суми виплаченого грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 19.05.2023 на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16.06.2025 у справі № 240/5269/25, відповідно до пункту 168.5 статті 168 Податкового кодексу України та Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (військова частина НОМЕР_1 ) щодо утримання податку на доходи фізичних осіб без одночасної виплати грошової компенсації сум такого податку під час виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 19.05.2023.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію податку на доходи фізичних осіб, утриманого з суми виплаченої компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 19.05.2023, відповідно до пункту 168.5 статті 168 Податкового кодексу України та Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.М. Леміщак

Повний текст складено: 02 липня 2026 р.
02.07.26