Справа № 387/578/26 
Номер провадження по справі 3/387/184/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2026 року селище Добровеличківка

Суддя Добровеличківського районного суду Кіровоградської області Майстер  І. П. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з ВП № 2 (с-ще Добровеличківка) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працює, ідентифікаційний номер в матеріалах справи відсутній,
за ч. 5 ст. 126 КпАП України,

У С Т А Н О В И В :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №631886 від 04.04.2026, ОСОБА_1 повторно протягом року після вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КпАП України (постанова серії ЕНА №6706366 від 22.02.2026), 04.04.2026 о 14 годині 18 хвилин керував транспортним засобом ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 в м. Помічна по вул. Леоніда Каденюка (Гагаріна), 65. Під час перевірки документів працівниками поліції було встановлено, що ОСОБА_1 не має посвідчення водія на право керування таким транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1 "а" Правил дорожнього руху України.
Дії ОСОБА_1 , кваліфіковано за ч.5 ст.126 КпАП України.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся вчасно та належним чином - засобами поштового зв`язку, поштове відправлення було вручено ОСОБА_1 28.04.2026.
За вимогами ч.1-2 ст.268 КпАП України справу може бути розглянуто без участі особи, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КпАП України, не є обов`язковою.
Суд дослідив наявні докази та дійшов до таких висновків.
Згідно з ч. 2 ст. 7 КпАП України, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог статей 245, 280 КпАП України, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.
Відповідно до п. 2.1.а ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідальність за ч.5 ст.126 КпАП України настає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, зокрема, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Згідно ст. 251 КпАП України доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи. Натомість, відповідно до ч. 2 ст. 251 КпАП України обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КпАП України.
Приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N 7460/03), беручи до уваги серйозність передбаченого ч. 5 ст. 126 КпАП України адміністративного стягнення, правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.
Разом із цим, окрім протоколу про адміністративне правопорушення особою, яка склала протокол, не зібрано та не долучено до справи жодних інших доказів, які би підтверджували факт керування ОСОБА_1 04.04.2026 о 14:18 транспортним засобом.
Відеозапис обставин зупинки ОСОБА_1 працівниками поліції, письмові пояснення ОСОБА_1 чи свідків на підтвердження зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, в матеріалах справи відсутні.
Самого лише протоколу про адміністративне правопорушення та рапорту, в даному випадку, недостатньо для доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення поза розумним сумнівом.
Суд також враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010, відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі й закріплених в статті 62 Конституції України.
Європейський суд з прав людини, у своєму рішенні від 10.02.1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 р.), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25)..
Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» (Заява № 39598/03) Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України , провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом то в силу положень ч. 5 ст. 126 КпАП України в діях ОСОБА_1 як особи, яка не керувала транспортним засобом, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КпАП України .
У зв`язку з чим, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Керуючись статтями 126, 247, 252, 266, 280, 283, 284, 285 КпАП України , суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.5 ст. 126 КпАП України закрити на підставі ч. 1 ст. 247 КпАП України, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Постанова суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення, шляхом подачі апеляційної скарги через Добровеличківський районний суд Кіровоградської області . 

Суддя 
Добровеличківського районного суду
Кіровоградської області        І.  П.  Майстер