ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 630/1390/25       Головуючий суддя І інстанції Малихін О.О.
Апеляційне провадження № 33/818/571/26      Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.4 ст.130, ст.124, ст.122-4 КУпАП
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2026 року        м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,
за участю секретаря   - Вакула Н.С.,
потерпілої  - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_1 на постанову судді Люботинського міського суду Харківської області від 02 грудня 2025 року стосовно ОСОБА_2 за ч.4 ст.130, ст. 124, ст.122-4 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Постановою судді Люботинського міського суду Харківської області від 02.12.2025  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, українця, ідентифікаційний № НОМЕР_1 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4, ч. 4 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 34000 грн. 00 коп., без позбавленням права керування транспортними засобами. 
Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , діючи в порушення вимог п. 10.9. ПДР, 10 жовтня 2025 року о 23-40 год. в м. Люботин, на вул. Заводська, 9-А, керував автомобілем NISSAN KUBISTAR, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та рухаючись заднім ходом, не впевнився у безпечності та допустив наїзд на припаркований автомобіль SUBARU FORESTER, державний номер НОМЕР_3 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. ОСОБА_2 після того, як став учасником ДТП, залишив місце події, чим порушив вимоги п. 2.10.а) ПДР, та вживав алкогольні напої та перебував в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.10.є) ПДР.

В своїй апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_1 просить змінити постанову Люботинського міського суду Харківської області від 02 грудня 2025 року у цій справі №630/1390/25 в частині призначення покарання, а саме визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст.122-4, ч.4 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 34000 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.
Апеляційну вимогу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що ОСОБА_2 не отримував та не має посвідчення водія, оскільки під час оформлення працівниками поліції адміністративних матеріалів у цій справі ОСОБА_2 пред`явив поліцейським та потерпілій електронні документи у застосунку «Дія», у тому числі електронне посвідчення водія з категоріями А, А1, В, Bl, С, Cl, D, D1, але до матеріалів справи було долучено довідку про відсутність посвідчення водія у ОСОБА_2 , що не відповідає дійсності.
Крім того, потерпіла зазначає, що судом першої інстанції, при ухваленні оскаржуваної постанови, не були враховані правові висновку, що містяться у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.09.2023 у справі № 702/301/20, згідно яких суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода.
Апелянт також зазначає, що матеріали цієї справи були неналежно оформлені працівниками поліції, оскільки відомості долученої довідки про відсутність у ОСОБА_2 посвідчення не відповідають дійсності, та зазначені обставини призвели до помилкового висновку суду першої інстанції щодо відсутності підстав не накладати на ОСОБА_2 стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

В судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник Зябкін В.В. не з`явились, але 20.05.2026 до канцелярії Харківського апеляційного суду надійшла заява захисника, в якій він просив залишити без задоволення подану апеляційну скаргу, а також провадити апеляційний розгляд за відсутності сторони захисту.
До канцелярії Харківського апеляційного суду також не надходило клопотань від ОСОБА_2 про відкладення апеляційного розгляду.
Крім цього, апеляційний суд враховує строки, передбачені ст.294 КУпАП, а також те, що захисник Зябкін В.В., який діє в інтересах ОСОБА_2 , надав заяву про розгляд справи за відсутності сторони захисту.
За таких обставин, враховуючи вимоги ст. ст. 268, 294 КУпАП, наявність заяви захисника Зябкіна В.В., а також думку потерпілоїОСОБА_1 , апеляційний суд вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_2 та його захисника, виходячи з відомостей, що є наявні в матеріалах цього провадження, та доводів поданої апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи потерпілої ОСОБА_1 , яка просила задовольнити її апеляційну скаргу, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга потерпілої підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

У відповідності до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
При цьому, апеляційний суд бере до уваги, що потерпіла ОСОБА_1 не є суб`єктом апеляційного оскарження постанови у цій справі в частині притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.122-4 та ч.4 ст.130 КУпАП, оскільки вона є потерпілою лише за фактичних обставин, за наслідком яких складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №480028 від 11.10.2025 стосовно ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП.
Водночас, апеляційний суд зазначає, що під час апеляційного розгляду у цій справі встановлено неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що були допущені судом першої інстанції, з огляду на наступне. 
За змістом ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.
З аналізу наведеної вище норми вбачається, що оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.
Оскільки протокол є важливим процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, за які передбачена адміністративна відповідальність, такий та його невід`ємні складові повинні бути оформлені належним чином, містити в собі всі дані, необхідні для своєчасного та об`єктивного вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного проступку.
Отже, на суддю при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення ст. 278 КУпАП покладено обов`язок вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи.
Як вбачається з матеріалів справи, посадовими особами Харківського РУП №1 ВП №2 ГУНП в Харківській області долучено до адміністративних матеріалів у цій справи довідку від 12.10.2025 за підписом інспектора САП Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області, старшого лейтенанта поліції Чорної Ю., з якої вбачається, що згідно облікової бази «Інформаційний портал Національної поліції України» підсистеми «Головний сервісний центр МВС України «Посвідчення водія» ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія відсутнє (а.с.11).
При цьому, з долученого відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 пред`являв працівникам поліції документи, що посвідчують його особу, у застосунку «Дія» на своєму мобільному телефоні (відеофайли «0000000_00000020251011071912_0003», «0000000_00000020251011072412_0004», «0000000_00000020251011072912_0005»). На іншому відеозаписі зафіксовано, що під час телефонної розмови поліцейський повідомляє, що ОСОБА_2 надав працівникам поліції паспорт та посвідчення водія в електронному вигляді у застосунку «Дія», але оригінали цих документів відмовився надавати, пославшись на те, що вони в автомобілі, який зачинений та він не може знайти ключі від транспортного засобу (відеофайл «0000000_00000020251011080912_0013»). 
Разом з цим, на зазначені обставини та розбіжності у долучених до справи доказах не звернув увагу суд першої інстанції під час судового розгляду, а також при ухваленні оскаржуваного судового рішення, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про можливість накладення на ОСОБА_2 остаточного стягнення за ст. 124, ст. 122-4, ч. 4 ст. 130 КУпАП лише у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.
Крім того, до початку апеляційного розгляду представником потерпілої ОСОБА_1 – адвокатом Луцик М.В. надано суду апеляційної інстанції відповідь за підписом начальника ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях Дмитра Крейнер, з якої вбачається, що згідно Єдиного державного реєстру МВС 20.05.2014 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видавалося посвідчення водія серії НОМЕР_4 , категорії «А1, А, В1, В, С1, D1, D», терміном дії до 20.05.2044 (а.с.79).
До своєї апеляційної скарги потерпілою ОСОБА_1 додано роздруківку з фотознімками із застосунку «Дія» з мобільного телефону ОСОБА_2 , з відомостей якої також вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримував посвідчення водія серії, категорії «А1, А, В1, В, С1, D1, D», але фото в реєстрі відсутнє (а.с.52).
Під час апеляційного розгляду потерпіла ОСОБА_1 також повідомила суду, що під час оформлення адміністративних матеріалів у цій справі ОСОБА_2 надав їй та працівникам поліції свій мобільний телефон, на якому був встановлений додаток «Дія, в якому містилась інформації про наявність у ОСОБА_2 посвідчення водія.
На зазначені вище недоліки і суперечності довідки інспектора САП Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області, старшого лейтенанта поліції Чорної Ю. від 12.10.2025 та долучених відеозаписів, а також інших матеріалів, долучених до протоколу у цій справі, не було звернуто уваги судом першої інстанції під час підготовки справи до судового розгляду в порядку п.2 ч.1 ст.278 КУпАП.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти та об`єктивності з`ясування всіх обставин справи та оцінки доказів. Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. 
Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. Разом з тим, важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування, тобто спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішенні справи. Ці правила дозволяють оцінити, наслідки вдалого виконання органом на який покладено обов`язок доказування у справі про адміністративні правопорушення вимог Закону щодо тягара доказування і наслідків своїх рішень, що надає змогу суду переконатись у їх правильності. Такий підхід робить оцінку доказів алгоритмізованим та обґрунтованим, а також робить можливим дотримання справедливого балансу між ухваленим рішенням та правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
При цьому, апеляційний суд цілком погоджується із встановленими судом першої інстанції обставинами події у цій справі та висновками суду щодо відсутності підстав у цій справі, передбачених п.1 ст.247 КУпАП, однак вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасних висновків щодо відсутності у ОСОБА_2 посвідчення водія та неможливості накладення на нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами. 
Крім того, за наслідками судового розгляду судом апеляційної інстанції встановлено наявність порушення процесуального закону судом першої інстанції, з наступних підстав.
Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваної постанови, судом першої інстанції ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що останній, діючи в порушення вимог п. 10.9. ПДР, 10.10.2025 о 23-40 год. в м. Люботин, на вул. Заводська, 9-А, керував автомобілем NISSAN KUBISTAR, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та рухаючись заднім ходом, не впевнився у безпечності та допустив наїзд на припаркований автомобіль SUBARU FORESTER, державний номер НОМЕР_3 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. ОСОБА_2 після того, як став учасником ДТП, залишив місце події, чим порушив вимоги п. 2.10.а) ПДР, та вживав алкогольні напої та перебував в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.10.є) ПДР (а.с.42).
Водночас, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №480028 від 11.10.2025 вбачається, що 10.10.2025 о 23 год. 40 хв. у м.Люботин, вул.Заводська, 9а, Харківського району Харківської області, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом NISSAN KUBISTAR, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на припаркований автомобіль SUBARU FORESTER, державний номер НОМЕР_3 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п.10.9 ПДР – ін. порушення ПДР, порушення правил руху т/з заднім ходом, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП (а.с.1).
Крім того, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №480034 від 11.10.2025, 10.10.2025 о 23 год. 40 хв. у м.Люботин, вул.Заводська, 9а, Харківського району Харківської області, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом NISSAN KUBISTAR, реєстраційний номер НОМЕР_2 , став учасником ДТП, після чого поїхав з місця ДТП, чим порушив п.2.10.а ПДР – залишення водіями т/з, ін. учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил, за що передбачена відповідальність за ст.122-4 КУпАП (а.с.2).
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №480014 від 11.10.2025 вбачається, що 11.10.2025 о 07 год. 39 хв. у м.Люботин, вул.Заводська Харківського району Харківської області, водій ОСОБА_2 перебував в стані алкогольного сп`яніння після дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 10.10.2025 о 23 год. 40 хв. за адресою: м.Люботин, вул. Заводська, 9а, з його участі, з якої він поїхав з місця ДТП, чим порушив п.2.10.є ПДР, вживання водієм т/з після ДТП за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі, за що передбачена відповідальність за ч.4 ст.130 КУпАП (а.с.3).
Відповідно до ст.283 КУпАП, постанови по справі про адміністративне правопорушення, окрім іншого, повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи.
При цьому, апеляційний суд зазначає, що суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. 
Апеляційний суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену у рішеннях від 09.06.2011 по справі «Лучанінова проти України», від 30.05.2013 по справі «Малофєєва проти Росії», від 20.09.2016 по справі «Карелін проти Росії», в якій зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу.
Разом з цим, якщо суддя під час розгляду справи про адміністративне правопорушення дійде висновку, чи будуть встановлені обставини, які свідчать, що дії порушника кваліфіковано неправильно, або у протоколі не відображено усіх істотних обставин вчиненого адміністративного правопорушення, він має звернутися до положень п.2 ч.1 ст. 278 КУпАП, відповідно до якої орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Отже, фактичні обставини, за якими ОСОБА_2 визнаний винним за ст.124, ст.122-4, ч.4 ст.130 КУпАП, викладені в мотивувальній частині постанови неповно та відрізняються від фактичних обставин, які зазначені у протоколах про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №480028 від 11.10.2025, серії ЕПР1 №480034 від 11.10.2025 та серії ЕПР1 №480014 від 11.10.2025, що є процесуально неприпустимим.
Крім того, мотивувальна частина оскаржуваної постанови хоча і містить посилання суду першої інстанції на норми ст.36 КУпАП, але у резолютивній її частині відповідне посилання відсутнє при накладенні остаточного стягнення на ОСОБА_2 за ст. 124, ст. 122-4, ч. 4 ст. 130 КУпАП.
Більш того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що судом першої інстанції при визначенні адміністративного стягнення не було дотримано положень статті 36 КУпАП.
Так, відповідно до ст. 36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Як вбачається з резолютивної частини оскаржуваної постанови, судом першої інстанції не було накладено на ОСОБА_2 стягнення за ст.124, ст.122-4, ч.4 ст.130 КУпАП, тобто за кожне правопорушення окремо, що є істотним порушенням вимог законодавства та самостійною підставою для скасування судового рішення.
Поряд з цим, у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» було визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог статті 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення. 
Така сама позиція була висловлена й у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення». 
Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Апеляційний суд також бере до уваги, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
При цьому, збір та процесуальне оформлення зібраних доказів підлягає якісній оцінці, як посадової особи, яка їх формує так і посадовою особою органу державної влади або місцевого самоврядування, а також і судом який розглядає справу.
Водночас, з урахуванням вищенаведеного, посадовими особами, якими складено адміністративний матеріал за протоколами про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №480028 від 11.10.2025, серії ЕПР1 №480034 від 11.10.2025 та серії ЕПР1 №480014 від 11.10.2025, не у повній мірі дотримані вимоги ст.256 КУпАП, що залишилось поза увагою суду першої інстанції при підготовці та розгляді справи до суті.
Належить врахувати, що згідно протоколу адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №480014 від 11.10.2025 за ч.4 ст.130 КУпАП було вчинено 10.10.2025, а оскаржуване судове рішення було прийнято 02.12.2025, тобто з моменту вчиненого адміністративного правопорушення і до прийняття судом першої інстанції оскаржуваної минуло майже 2 місяці, у зв`язку з чим у суду першої інстанції не було процесуальних перешкод для повернення цього протоколу разом із доданими матеріалами відповідному органу Національної поліції для належного оформлення.
Отже, враховуючи строки, передбачені ст. 38 КУпАП, та наявність встановлених під час апеляційного розгляду недоліків, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції не був позбавлений процесуальної можливості повернути протокол серії ЕПР1 №480014 від 11.10.2025 разом з іншими доданими до нього матеріалами до Харківського РУП №1 ВП №2 ГУНП в Харківській області для належного оформлення та усунення процесуальних недоліків.
За таких обставин, невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення та інших адміністративних матеріалів доданих до нього вимогам ст. 256 КУпАП, а також недотримання судом першої інстанції вимог пункту 2 частини 1 статті 278 КУпАП під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення, унеможливлює прийняття у справі законного та обґрунтованого судового рішення.
Належить також врахувати, що матеріали справи не містять інших апеляційних скарг, окрім апеляційної скарги ОСОБА_1 , яка є потерпілою за фактичних обставин, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №480028 від 11.10.2025 стосовно ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП, що, враховуючи усталену практику Європейського суду з прав людини, процесуально унеможливлює для суду апеляційної інстанції прийняття нового судового рішення, яким би погіршувалось становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Таким чином, процесуальні недоліки встановлені під час апеляційного розгляду, з урахуванням вищенаведеної практики Європейського суду з прав людини та фактичних обставин справи, позбавляють суд апеляційної інстанції, у цьому конкретному випадку, ухвалити своє остаточне рішення у цій справі.
Крім того, суд апеляційної інстанції враховує, що матеріали за протоколами про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №480028 від 11.10.2025, серії ЕПР1 №480034 від 11.10.2025 та серії ЕПР1 №480014 від 11.10.2025 надійшли до суду першої інстанції в одному томі та цій справі присвоєно один унікальний номер – №630/1390/25. 
Дотримуючись вимог п.3 ч.8 ст.294 КУпАП, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржуване судове рішення є передчасним та необґрунтованим, внаслідок неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповного дослідження всіх обставин справи і недотримання вимог п.2 ч.1 ст.278 КУпАП, а тому оскаржувана постанова суду підлягає скасуванню, а матеріали цієї справи стосовно ОСОБА_2 , як неналежно оформлені, підлягають направленню до Харківського РУП №1 ВП №2 ГУНП в Харківській області, який займався оформленням адміністративних матеріалів за протоколами про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №480028 від 11.10.2025, серії ЕПР1 №480034 від 11.10.2025 та серії ЕПР1 №480014 від 11.10.2025, з метою належного оформлення та усунення процесуальних недоліків.
Згідно норми п.3 ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.
Під час дооформлення матеріалів за вищезазначеними протоколами про адміністративне правопорушення уповноваженим на те посадовим особам Харківського РУП №1 ВП №2 ГУНП в Харківській області належить достеменно встановити наявність або відсутність у ОСОБА_2 посвідчення водія відповідної категорії.
Крім того, з урахуванням встановлених під апеляційного розгляду обставин, апеляційний суд звертає увагу керівництва Харківського РУП №1 ВП №2 ГУНП в Харківській області на недопустимість та попередження подібних порушень вимог чинного КУпАП в майбутньому, оскільки такі порушення порушують розумні строки судового розгляду.
Отже, враховуючи вищезазначені обставини та те, що на час апеляційного розгляду не сплили строки, передбачені за ст.38 КУпАП, щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.130 КУпАП, а також з метою забезпечення завдань, визначених ст. 1 КУпАП, оскаржувана постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а матеріали цієї справи про адміністративне правопорушення - поверненню на доопрацювання до Харківського РУП №1 ВП №2 ГУНП в Харківській області, під час якого слід врахувати вищевикладене та виправити процесуальні недоліки протоколів про адміністративне правопорушення і долучених до них матеріалів, які унеможливлюють для суду законне та обґрунтоване судове рішення. 
Після усунення вищенаведених недоліків, справа підлягає направленню до суду першої інстанції для судового розгляду в порядку чинного КУпАП.
Апеляційний суд, повертаючи матеріали цієї справи до Харківського РУП №1 ВП №2 ГУНП в Харківській області для належного оформлення та усунення процесуальних недоліків, бере до уваги те, що на час перегляду оскаржуваної постанови в апеляційному порядку, а саме станом на 20.05.2026, строк накладення адміністративного стягнення у цій справі, який передбачений ст. 38 КУпАП, спливає лише 10.10.2026, тобто залишається достатньо часу для належного оформлення матеріалів справи та проведення судового розгляду в суді першої інстанції в порядку чинного КУпАП.
Оскільки внаслідок скасування оскаржуваної постанови матеріали справи направляються на дооформлення, апеляційний суд не перевіряє решту апеляційних доводів потерпілої ОСОБА_1 , у зв`язку з чим подана апеляційна скарга задовольняється частково.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову судді Люботинського міського суду Харківської області від 02 грудня 2025 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.4 ст.130, ст. 124, ст.122-4 КУпАП – скасувати.
Прийняти нову постанову, якою повернути протоколи про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №480014 від 11 жовтня 2025 року за ч.4 ст.130 КУпАП, серії ЕПР1 №480028 від 11 жовтня 2025 року за ст.124 КУпАП, серії ЕПР1 №480034 від 11 жовтня 2025 року за ст.122-4 КУпАП разом з іншими матеріали цієї справи стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (справа №630/1390/25) для належного дооформлення та усунення процесуальних недоліків посадовій особі, яка склала у цій справі адміністративний матеріал за цими протоколами, після чого матеріали справи в розумні строки належить направити до суду першої інстанції для розгляду справи в порядку чинного Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Звернути увагу керівництва Харківського РУП №1 ВП №2 ГУНП в Харківській області на недопустимість та попередження подібних порушень вимог чинного КУпАП в майбутньому, оскільки такі порушення порушують розумні строки судового розгляду.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя         С.К. Шабельніков