Провадження номер 3/741/164/26
Єдиний унікальний номер 741/218/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року суддя Носівського районного суду Чернігівської області Ляшко Р.С., розглянувши матеріали, що надійшли від ВП № 4 (м. Носівка) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області, про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Носівського районного суду Чернігівської області надійшли протоколи про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 583197 та ЕПР1 № 583206 від 04.02.2026 суть яких зводиться до того, що:
- 04.02.2026 о 21 год. 40 хв. в м. Носівка, вул. Вокзальна біля будинку 175, водій гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2105», р.н. НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки тз із застосуванням спеціального технічного приладу - газоаналізатора «Алкотест Драгер 6820», тест № 2135 від 04.02.2026, результат - 1,00 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» ПДР. Відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП;
- 04.02.2026 о 21 год. 40 хв. в м. Носівка, вул. Вокзальна біля будинку 175, ОСОБА_1 здійснював рух на ТЗ, при цьому не мав права керування транспортними засобами відповідної категорії, чим порушив п. 2.1 «а» ПДР. Відповідальність передбачена ч. 2 ст.126 КУпАП.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Таким чином, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст.130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 за № 741/218/26 (провадження №3/741/164/26), № 741/221/26 (провадження № 3/741/165/26) слід об`єднати в одне провадження, якому присвоїти єдиний унікальний номер 741/218/26 та розглядати одночасно.
ОСОБА_1 у присутності законного представника ОСОБА_2 вину у вчинених правопорушеннях визнав, щиро розкаявся, з викладеним у протоколах про адміністративні правопорушення погодився. Фактичних обставин вчинення правопорушень не спростував.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази кожний окремо та у сукупності, перевіривши їх на належність, допустимість, достатність та достовірність суддя дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов?язаний з?ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом?якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з?ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до п. 2.1 «а» ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Положеннями частин 2-4 статті 126 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом; керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами; керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами. 
Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Аналізуючи докази у справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, безумовно доведена та підтверджується достатніми, належними та допустимими доказами у справі, а саме:
- протоколами про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 583197 та ЕПР1 № 583206 від 04.02.2026;
- результатом тестування на алкоголь за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820», тест №2132 від 04.02.2026, результат 1,00 проміле;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04.02.2026;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;
- розпискою ОСОБА_3 про факт залишення на зберігання транспортного засобу та зобов?язання не передавати керування транспортним засобом ОСОБА_1 від 04.02.2026;
- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 29.04.2026; 
- відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, які міститься на 2-х DVD-дисках.
Отже, ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Матеріали справи не містять інформації щодо наявності у ОСОБА_1 посвідчення водія.
Відповідно до положень статті 15 Закону України «Про дорожній рух» № 3353-XII від 30.06.1993 (зі змінами та доповненнями) право на керування автомобілями, колісними тракторами, самохідними машинами, сільськогосподарською технікою, іншими механізмами, які експлуатуються на вулично-дорожній мережі, всіх типів (категорії B1, B, C1, C, T), за винятком автобусів, трамваїв і тролейбусів, може бути надано особам, які досягли 18-річного віку.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день вчинення адміністративних правопорушень досягнув 16 річного віку. 
Відповідно до ст. 13 КУпАП до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу. У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 121-127, 130 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах.
Згідно зі ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлює, окрім накладення штрафу, також безальтернативне адміністративне стягнення на водіїв у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стаття 30 КУпАП не перешкоджає застосування судами стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобами щодо осіб, які не мають посвідчення водія на право керування транспортними засобами.
Внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення водія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями. При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення. Каральна мета такого додаткового покарання досягається як безпосередньою забороною керувати транспортними засобами (позбавлення суб`єктивного права), так і покладенням на особу у зв`язку з цим уповноваженим органом з питань пробації певних обов`язків, а також роз`яснення особі наслідків невиконання покладених обов`язків та ухилення від відбування додаткового покарання. Підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.
Вказана правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.09.2023 у справі № 702/301/20, яку в силу засади верховенства права можливо застосувати й у справах про адміністративні правопорушення.
Оцінивши всі отримані докази, суддя дійшов висновку, що ОСОБА_1 винний у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому на нього слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції за більш серйозне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Отже, з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір на користь держави.
Керуючись ст. 40-1, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130, ст.ст. 283, 284 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 за № 741/218/26 (провадження № 3/741/164/26), №741/221/26 (провадження № 3/741/165/26) слід об`єднати в одне провадження, якому присвоїти єдиний унікальний номер 741/218/26.
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення:
- за ч. 2 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень; 
- за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП остаточно накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп. 
Реквізити для сплати штрафу: отримувач ГУК у Чернігівській області/Чернігівська область/21081300, код отримувача (ЄДРПОУ 37972475), банк отримувача Казначейство України (ЕАП), р/р UA528999980313070149000025001, код класифікації доходів 21081300.
Реквізити для сплати судового збору: отримувач ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, р/р UА908999980313111256000026001, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106.
Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Згідно зі ст. 308 КУпАП у разі не сплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст. 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень. 
Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Носівський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня її винесення. 
Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Суддя Р.С. Ляшко