Дата документу  Справа № 331/3293/26 

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 331/3293/26 Головуючий в 1 інстанції Клименко Л.В. 
Провадження № 33/807/863/26 Доповідач у 2-й інстанції – Солодовніков Р.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2026 року           м. Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Солодовніков Р.С., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Ванжули Ярослава Володимировича (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Халупка Сергія В`ячеславовича на постанову Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2026 року, -
в с т а н о в и в :
1. Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції.
Цією постановою до ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто судовий збір.
За постановою суду, 11 квітня 2026 року о 21 годині 17 хвилин водій ОСОБА_1 поблизу буд. 49 по вул. Українській в м. Запоріжжі керував транспортним засобом Renault Logan, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820 на місці зупинки транспортного засобу зі згоди водія, що підтверджується тестом № 3156 від 11.04.2026, показник 0,80‰ алкоголю в крові, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху (далі ПДР). Від керування відсторонений шляхом паркування транспортного засобу без порушень ПДР, про повторність попереджений.
2. Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
Не погоджуючись з таким рішенням, адвокат Халупко С.В. подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Постанову суду вважає незаконною, необґрунтованою, ухваленою з істотним порушенням вимог КУпАП. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилався на те, що:
-суд першої інстанції не перевірив законність зупинки транспортного засобу, а фактично замінив підставу зупинки іншою підставою, яка була зазначена поліцейським;
-суд не надав належної оцінки дефектам протоколу та матеріалів справи, хоча саме вони визначають допустимість доказів, та поклав в основу рішення припущення і службові документи поліції;
-висновки суду щодо процедури огляду є передчасними, оскільки не перевірено обов`язкові елементи процедури за ст. 266 КУпАП та інструкцією №1452/735, в матеріалах справи відсутнє направлення на медичний огляд;
-суд неправильно оцінив відеозапис і фактично визнав його достатнім без перевірки повноти, безперервності та здатності підтвердити всі елементи складу правопорушення;
-суд порушив принцип презумпції невинуватості та фактично переклав обов`язок доведення на особу, яка притягається до відповідальності.
3. Позиції учасників.
В засіданні апеляційного суду захисник Ванжула Я.В., який підтримав апеляційну скаргу та не заперечував проти її розгляду без участі ОСОБА_1 , просив скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
4. Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Ванжули Я.В., на підтримку поданої апеляційної скарги, перевіривши її доводи і вивчивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти обґрунтоване, законне рішення.
Дослідивши встановлені місцевим судом обставини справи, апеляційний суд дійшов висновку, що суддя першої інстанції у повному обсязі дотримався вищенаведених вимог КУпАП щодо порядку провадження в справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим постановив законне та обґрунтоване судове рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на таке.
Відповідно до п. 2.9а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено, зокрема, відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується зібраними та дослідженими у судовому засіданні доказами, яким суд дав належну правову оцінку, зокрема, даними:
-протоколу серії ЕПР1 № 638168 від 11.04.2026, відповідно до якого підтверджуються обставини, місце та час вчинення правопорушення. Протокол підписаний ОСОБА_1 без зауважень, від пояснень відмовився;
-позитивного результату тесту № 3156 від 11.0.4.2026 – 0,80 ‰, який підписаний ОСОБА_1 без зауважень; 
-акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, якими підтверджується, що у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Результати огляду на стан сп`яніння: 0,80 ‰. Водій ОСОБА_1 з результатами згоден, акт огляду підписав;
-рапорту інспектора поліції від 01.04.2026, відповідно до якого 11.04.2026 о 21 годині 17 хвилин на підставі п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» був зупинений транспортний засіб Renault Logan, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , у якого в ході спілкування виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу Alcotest Drager 6820 на місці зупинки транспортного засобу зі згоди водія, результат позитивний - 0,80 ‰ алкоголю в крові, з яким ОСОБА_1 погодився. Подія зафіксована на бодікамери 470501, 471550;
-відеозаписом, на якому зафіксовано зупинення транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, під час якого водій погодився із результатами проведеного огляду – 0,80 ‰, пропонував вирішити питання, та не заперечував факту вживання алкоголю. Також ОСОБА_1 ознайомлений із правами, передбаченими ст. 63 Конституції України і ст. 268 КУпАП. 
Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
Доказів, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять.
Суддя першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про достатність наявних доказів для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції з огляду на таке.
Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не перевірив законність зупинки транспортного засобу та фактично навів іншу підставу його зупинки, апеляційний суд вважає частково обґрунтованими.
Як убачається з матеріалів справи та підтверджується дослідженим у судовому засіданні відеозаписом, транспортний засіб Renault Logan, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , був зупинений працівниками патрульної поліції у зв`язку з виявленим порушенням Правил дорожнього руху, а саме порушенням правил маневрування під час перестроювання з однієї смуги руху в іншу. При цьому сам водій під час спілкування з працівниками поліції не заперечував зазначену причину зупинки та не висловлював будь-яких зауважень щодо її законності.
Водночас апеляційний суд погоджується з тим, що суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, помилково послався на іншу підставу зупинки транспортного засобу. Однак така неточність у мотивувальній частині постанови не вплинула на правильність встановлених судом фактичних обставин справи та не спростовує законності дій працівників поліції щодо зупинки транспортного засобу.
Крім того, у межах розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, предметом доказування є встановлення наявності чи відсутності в діях особи складу відповідного адміністративного правопорушення, зокрема дотримання процедури проведення огляду на стан сп`яніння.
За таких обставин наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.
При перевірці доводів апеляційної скарги щодо дотримання поліцейськими процедури огляду на стан сп`яніння з дослідженого відеозапису встановлено, що в ході спілкування та здійснення поверхневого огляду транспортного засобу, працівниками патрульної поліції у ОСОБА_1 був виявлений запах алкоголю з порожнини рота. Вказана обставина підтверджена і самим водієм, який також пояснив, що напередодні після сварки з дружиною вживав алкоголь. Далі працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу внаслідок виявлених у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та порушення координації рухів, на що останній погодився. Після роз`яснення загальної процедури проходження огляду на стан сп`яніння та можливих наслідків, а також після здійснення контрольного забору повітря, яким встановлена відсутність алкоголю в трубочці, водій пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, яким встановлений позитивний результат з показником 0,80 проміле алкоголю в крові. Крім того, ОСОБА_1 було також роз`яснено його право на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Разом з тим, ОСОБА_1 з виявленим результатом погодився, а тому не був доставлений до закладу охорони здоров`я. Вказаним відеозаписом також зафіксовано процес роз`яснення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, процес складання протоколу про адміністративне правопорушення та ознайомлення з його змістом водія.
Доводи апеляційної скарги щодо недоліків складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не заслуговують на увагу.
Протокол про адміністративне правопорушення складений на бланку відповідного зразка, уповноваженою на те посадовою особою – заступником командира взводу ОСОБА_2 , із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, та містить дату і місце його складання, дані про особу правопорушника, місце, час вчинення та суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, тобто має в собі всі необхідні відомості для вирішення справи і прийняття відповідного процесуального рішення. 
При складанні протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції дотримані вимоги ст.254-256 КУпАП та розділу Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 р.
Цей протокол підписаний як працівником поліції, так і водієм ОСОБА_1 без будь-яких зауважень, водій не висловлював заперечень щодо процедури складання процесуальних документів. 
Із правами, встановленими ст.63 Конституції України, зокрема з правом на захист і ст.268 КУпАП водій ОСОБА_1 ознайомлений, що підтверджено його підписом у протоколі про адміністративне правопорушення від 01.04.2026 серія ЕПР1 №638168, та долученим відеозаписом. 
Твердження апелянта про передчасність висновків суду щодо законності процедури огляду відповідно до ст. 266 КУпАП та Інструкції №1452/735, є неслушними та спростовуються матеріалами справи та відеозаписом події.
Так, умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, алкогольного сп`яніння, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція №1452/735). Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Інструкції).
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан, зокрема алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Працівниками поліції вказані вимоги закону дотримані.
Стосовно доводів про відсутність письмового направлення для проведення огляду у закладі охорони здоров`я, що на думку захисника є порушенням процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння, апеляційний суд зазначає наступне.
Нормативні положення ст. 266 КУпАП та Інструкції №1452/735 не містять вимоги щодо долучення працівниками поліції направлення на проходження медичного огляду на стан сп`яніння до матеріалів справи.
Відповідно до положень пункту 12 розділу ІІ Інструкції №1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Отже, направлення на проходження огляду водія на стан сп`яніння в медичному закладі складається поліцейським у випадку, коли водій погоджується та виявив бажання пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я.
Направлення водія на проведення медичного огляду, яке складає поліцейський, є підставою для лікаря провести відповідний медичний огляд і, відповідно, таке направлення складається у випадку, коли водій погоджується пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я. Водночас, у цій справі ОСОБА_1 погодився з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та відмовився від проходження огляду у медичному закладі, тому у поліцейського були відсутні підстави для складення такого направлення.
Щодо доводів сторони захисту про неправильну оцінку судом першої інстанції відеозапису апеляційний суд зазначає наступне.
Так, відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені долучені до протоколів про адміністративні правопорушення відеозаписи з нагрудних відеокамер інспекторів патрульної поліції, які приймали участь у складанні протоколів про адміністративні правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відеозаписи належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.
Так, зафіксовані відеозаписами бодікамер поліцейських обставини, безумовно стосуються вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити його, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Вищевказані відеозаписи мають достатньо високу інформативність, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення, мають безсторонній характер, що вимагало від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.
Будь-яких інших належних, допустимих та обґрунтованих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, ставили під сумнів правильність встановлених судом фактичних обставин справи чи свідчили про неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, апеляційна скарга не містить.
Наведені апелянтом аргументи фактично зводяться до незгоди з ухваленим судовим рішенням та власної оцінки обставин справи, однак не підтверджують наявності істотних порушень закону, які могли б вплинути на законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції.
У підсумку, за встановлених у справі фактичних обставин суддя першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
5. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Суд першої інстанції не допустив порушень вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, які могли б бути підставою для зміни або скасування правильного по суті рішення.
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції. Натомість зібраними у справі доказами у повному обсязі підтверджується наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому, адміністративне стягнення накладене судом в межах встановлених законом, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 251, 280, 283, 294 КУпАП України, 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу адвоката Халупка Сергія В`ячеславовича залишити без задоволення.
Постанову Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2026 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду Р.С. Солодовніков