Справа № 136/1946/25
провадження № 2/136/727/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Присяжного О.І.,
за участю секретаря судового засідання Мельник В.Р., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду міста Липовець, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/4 частку нерухомого майна по спадкуванню за законом,
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позицій учасників справи.
ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач) через свого представника - адвоката Ладана О.А. звернулася до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , обґрунтовуючи підставність вимог тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на день своєї смерті проживала в смт. Турбів, Липовецького (на даний час - Вінницького) району, Вінницької області. Спадкоємцями першої черги за законом після її смерті є позивачка, рідна дочка спадкодавця - ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_5 ), 1994 року народження, та її брат, ОСОБА_2 , 1989 року народження. 
За життя, спадкодавець, мати позивачки, ОСОБА_4 , та її батько ОСОБА_3 , рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 24.04.2013 у справі № 136/513/13-ц, шлюб розірвали. Водночас, в період зареєстрованого шлюбу на ім`я ОСОБА_3 було укладено біржовий контракт № 220 про купівлю-продаж нерухомості від 27.06.1997 року, що підтверджується довідкою КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 08.09.2025, № 320, згідно якої 05 серпня 1997 року право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований під номером АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі Біржового контракту № 220 про купівлю-продаж нерухомості від 27.06.1997 року.
Представник позивача наголошує на тому, що відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.
Отже, оскільки житловий будинок з господарськими будівлями, розташований під номером АДРЕСА_1 був набутий у власність подружжям ОСОБА_5 під час шлюбу, то 1/2 даного майна належить спадкодавцю - ОСОБА_4 .
Після смерті матері позивачка, в порядку передбаченому чинним законодавством, 04.08.2025 року звернулась до приватного нотаріуса Вінницької районної нотаріальної контори Башти-Бєляєвої М.О. із заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого приватним нотаріусом було відкрито спадкову справу № 65/2025, оскільки позивачка та її брат прийняли спадщину в порядку статті 1268 ЦК України.
Позивач звернулась до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Башти - Бєляєвої М.О, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину спадкового майна, однак нотаріусом було надано відповідь, у якій зазначено, що згідно з відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян стало відомо, що спадкодавець ОСОБА_4 перебувала у шлюбі з громадянином України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період з 15.11.1983 по 29.05.2013. В період зареєстрованого шлюбу на ім`я ОСОБА_3 було укладено біржовий контракт № 220 про купівлю-продаж нерухомості від 27.06.1997, що підтверджується довідкою КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 08.09.2025 № 320, згідно якої 05 серпня 1997 року право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований під номером АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі Біржового контракту № 220 про купівлю-продаж нерухомості від 27.06.1997. Згідно ч. 1 ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно ч. 1 ст. 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Згідно ч. 1 ст. 68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно ст. 71 Закону України «Про нотаріат» у разі смерті одного з подружжя (колишнього з подружжя) на підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя (колишнього з подружжя), що є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності. Свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті другого з подружжя видається за умови подання документів, що підтверджують право власності на таке майно, або за наявності державної реєстрації права власності на таке майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Колишній чоловік спадкодавця ОСОБА_3 за виділом належної йому частки в спільному майні колишнього подружжя не звертався, відтак на сьогоднішній день частку ОСОБА_4 в праві власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований під номером АДРЕСА_1 не вбачається можливим. Згідно ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований під номером АДРЕСА_1 , не зареєстроване. Оригінал документа, що встановлював би право власності спадкодавця чи титульного власника на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований під номером АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 також не надала. 
Враховуючи вищевикладене, та керуючись ст.ст. 49, 50 Закону України "Про нотаріат" нотаріус винесла постанову від 29.09.2025 року вих. № 205/02-3, якою відмовила позивачу, ОСОБА_1 у вчиненні такої нотаріальної дії як видача свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 (одну четверту) частку в праві власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований під номером АДРЕСА_1 .
Внаслідок зазначеного вище позивач вимушена звернутися до суду для визнання за нею права власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 на 1/4 частку житлового будинку, який розташований під номером АДРЕСА_1 .
У визначений судом строк відповідачі не надали до суду відзиви.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
20.10.2025 ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області відкрито провадження у даній справі, призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, та за клопотанням представника позивача витребувано у приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Башти – Бєляєвої М.О. копію спадкової справи № 65/2025 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .
На виконання вимог ст. 187 ЦПК України суд звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.
За наслідками отриманої судом інформації з Турбівської селищної ради, Відділу адресно-довідкової роботи УДМС України у Вінницькій області встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача ОСОБА_2 не представилось можливості, а тому відповідно до положень ч. 10 ст. 187 ЦПК України, подальший виклик такої особи, як відповідача у справі здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
13.11.2025 до суду від приватного нотаріуса Башта–Бєляєвої М.О. надійшли витребувані судом документи.
18.11.2025 представником позивача Ладаном О.А. подано клопотання про залучення в якості відповідача по даній справі ОСОБА_3 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , який був залучений у справі в якості третьої особи, оскільки саме він має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами і який заперечує віднесення вказаного нерухомого майна до спільного із спадкодавцем майна подружжя, яке було набуто ними у шлюбі та відповідно право позивача на 1/4 частку вказаного будинку по спадкуванню за законом.
Ухвалою суду від 18.11.2025 клопотання представника позивача задоволено, залучено до участі у справі в якості співвідповідача – ОСОБА_3 .
26.03.2026 ухвалою суду закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судове засідання позивач та відповідач, та їх представники не з`явилися. 22.04.2026 від представника позивача - адвоката Ладана О.А. надійшла заява про проведення розгляду справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги просить задовольнити в повному об`ємі. Окрім того, 22.04.2026 від співвідповідача ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує.
Ураховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно й безпосередньо оцінивши зібрані в справі докази, встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.7). 
Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина за законом, яку прийняли її діти ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповідно до ст. 1268 ЦК України, оскільки вони проживали із спадкодавцем на момент її смерті, а приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Башта-Бєляєвою М.О. за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 04.08.2025 про прийняття спадщини, було заведено спадкову справу № 65/2025. 
Родинні відносини позивача та спадкодавця підтверджуються свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданого 12.12.1994, відповідно до якого батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.8). 
Також судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , 23.01.2020 укладено шлюб між ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини - ОСОБА_8 (а.с.9).
29.09.2025 приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Башта-Бєляєвою М.О. винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом № 205/02-31, оскільки колишній чоловік спадкодавця ОСОБА_3 за виділом належної йому частки в спільному майні колишнього подружжя не звертався, відтак на сьогоднішній день частку ОСОБА_4 в праві власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований під номером АДРЕСА_1 не вбачається можливим. За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований під номером АДРЕСА_1 , не зареєстроване. Оригінал документа, що встановлював би право власності спадкодавця чи титульного власника на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований під номером АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 також не надала (а.с.22).
Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
В силу вимог статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
У відповідності до статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно з частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї.
При цьому, відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
Відповідно до довідки № 08-09/1087 виданої 30.07.2025 Турбівською селищною радою Вінницького району Вінницької області померла ОСОБА_4 , 1961 року народження, на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала в АДРЕСА_1 , з ОСОБА_3 , 1962 року народження (колишній чоловік), ОСОБА_2 , 1989 року народження (син) та ОСОБА_1 , 1994 року народження (дочка) (а.с.11).
Встановлені судом обставини, які перевірені зібраними у справі доказами та які суд вважає належними, допустимими та достатніми, свідчать про те, що позивач, як спадкоємець після смерті матері - ОСОБА_4 , спадщину прийняла відповідно до ст. 1268 ЦК України та подавши відповідну заяву приватному нотаріусу. 
Враховуючи зазначене, а також ознайомившись із матеріалами спадкової справи № 65/2025 суд приходить до висновку, що єдиними спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 є її діти ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які прийняли спадщину оскільки постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом шестимісячного строку не заявили про відмову від неї.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно частини третьої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Водночас, відповідно до статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до відомостей зазначених у повному витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00053875949 від 29.09.2025 судом встановлено, що 15.11.1983 було укладено шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблено відповідний актовий запис № 2772, та який розірвано на підставі рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 24.04.2013 № 136/513/13-ц (а.с.60). 
В період зареєстрованого шлюбу співвідповідачем по справі ОСОБА_3 було укладено біржовий контракт № 220 про купівлю-продаж нерухомості від 27.06.1997 (а.с.14-15), що також підтверджується довідкою КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 08.09.2025 № 320, згідно якої 05 серпня 1997 року право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований під номером АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі Біржового контракту № 220 про купівлю-продаж нерухомості від 27.06.1997 (а.с.16).
Згідно частини першої статті 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, який застосовується судом у зв`язку із його поширенням на правовідносини, які виникли у 1997 році, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.
Відповідно до частин першої статті 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.
Згідно статті 71 Закону України «Про нотаріат» у разі смерті одного з подружжя (колишнього з подружжя) на підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя (колишнього з подружжя), що є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності.
Свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті другого з подружжя видається за умови подання документів, що підтверджують право власності на таке майно, або за наявності державної реєстрації права власності на таке майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Судом встановлено, що колишній чоловік ОСОБА_4 та співвідповідач по справі ОСОБА_3 за виділом належної йому частки в спільному майні колишнього подружжя не звертався, відтак на сьогоднішній день частка ОСОБА_4 в праві власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 відповідно до положень статті 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України становить - 1/2. Дані обставини не заперечуються співвідповідачем ОСОБА_3 , оскільки ним було подано заяву про визнання позову. 
Суд зауважує, що відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).
З урахуванням положень частини першої статті 15 ЦК України та статті 392 ЦК України потреба в такому способі захисту права власності, який обраний позивачем виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.
З огляду на викладене, суд вважає, що наявність порушеного права позивача є очевидним, отож воно підлягає захисту судом у спосіб, що нею обраний.
Крім цього, співвідповідач ОСОБА_3 подав заяву про визнання позову.
У разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 за № 14 "Про судове рішення у цивільній справі").
Відповідно до частини першої статті 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Згідно із положеннями частини четвертої статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Визнання співвідповідачем ОСОБА_3 позову приймається судом, оскільки, воно не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, водночас, судом враховується, що іншим співвідповідачем по справі ОСОБА_2 до суду заява про визнання позову не подавалась.
Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про визнання за позивачем права власності, в порядку спадкування за законом, на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ґрунтується на нормах законодавства, а тому позов підлягає задоволенню.
Згідно звіту про оцінку майна вартість 1/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 56,7 кв.м., житловою площею 21,7 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 30.09.2025 становить 87 542,00 грн. (а.с.23). 
Керуючись ст.ст. 12, 89, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/4 частку нерухомого майна по спадкуванню за законом - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_4 , в порядку спадкування за законом, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її матері ОСОБА_4 , право власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач:
ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_4 );

Відповідачі:
ОСОБА_2 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 );

ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_5 ).

У зв`язку із перебуванням головуючого судді по справі на лікарняному з 24.04.2026 по 01.05.2026, повний текст рішення складено та підписано 04.05.2026.

Суддя Олексій ПРИСЯЖНИЙ